Bidrag" til Islands geog-nostiske Fremstilling. 39 



smalle Feldspathnaale, og Tufbreccie; överst paa den smalle 

 Muur alter Anorlhilporphyr, *her frisk. En Gang h. 3,7, 4' 

 mg., der sætter gjennom Muren, pegende mod Baulas nordlige 

 Affald, sees ikke i Baulaniassen; den ndgaaer igjen ved 

 Bjarnardalr. Halvveis henimod Litli Baula ligger derover 

 Traplava med ufyldte Cellerum, og ved Nedstigningen til 

 Dalbunden N. for Baula, der har den dobbelte Dybde af 

 Kjedlen, passerer man under Traplavaen, her meget opblæ- 

 ret — Cellerne fremdeles tomme — Anorthitporphyren og 

 derunder Wakker med Kalkspalh; nederst tæt Trap. 



Omkring det halvkredsformige Krater - Indsnit ved Litli 

 Baula dreie Bænkene sig faldende 10—20° udåd. Profilet 

 Fig 10: 



1) Tufbreccie. Alleslags Brokker, sort tæt Trap, An- 

 orthitporphyr, Begsteen, traadig Pimpsteen. Brune Korn 

 (Palagonit?) optræde sparsomt herimellem. 



2) sort og grönt Begsteensglas med udskilt hvid glas- 

 glindsende Feldspath. 



3) skifrig trachytisk Steen og Breccie, Pimpsteensbrokker 

 og Perler i Askebindemiddel. 



4) Conglomérat afstorccllcde Traplavaer, kugleafsondrede 

 (vulkanske Bomber). 



Litli Baula selv er en trachytisk Stok med skarpe og 

 smale vertikale Söiler og markerede horizontale Afsondrings- 

 linier. Ved Foden atter et Gangslykke med Spor af Söiler; 

 Strög kunde ikke aflæses. 



Disse Forhold tyde ligefrem paa Eruplionskratre. Man 

 kan neppe benægte Mulighcden af vulkanske Udgangspunkter i 

 de ældre Formationer efter det for vore Öine virkende Mön- 

 ster, og man vil vanskeligt finde noget tydeligere opbevaret 

 end her. Baulabjergarten bliver da gjenstaaende Kraterstokke, 

 de dybere Stilke af oppressede Masser. Kontaktglasserne og 



