42 Theodor Kjerulf 



store Afdeling, under mindre tydelige Forhold formedelst de 

 hyppige Bedækninger af Gruus. Nedenfor Gilsbakki naaer 

 Dalbunden neppe over 300'. Fra Kahnansliinga har man 

 for Oiet Okplateauets og Eyriksjöklens opsluttede Styrlsider, 

 för beskrevne. Den lave Tunge mellem NorÔlingafljôt og 

 Hvitå naaer SV for Kalmanstiinga i sine skrigende rode, 

 skarpe Tagrygge med Gruussider og i de enkelte mörke 

 Kolonneknipper en Höide af 6 — 800', NO i det spidse vul- 

 kanske Strutr mod 1000'. Trachytiske Stene optræde i 

 Stokke, som smaae Gange og i korte Bænkeparlier med Ho- 

 vedretning i h. 3—4; ganske lignende Stokpartier dervedsi- 

 den, men af mörk Trap. 



I et Bækkeleie, der udgaaer mod NorÔlingafljôt, Breccie 

 ügLitli Baulas, askeagtig Grundmasse med alleslags Brokker. 

 Derover Begsteensglas med Trapfragmenter; derover mægtig 

 klingende Traplava, de mange store og meget fladtrykte 

 Cellerum have et askegraat Overdrag; den er frisk graablaa, 

 rustfarvet i Dagen, ofte meget gjennemsat afRidser, hvorpaa 

 et sort jernrigt Beslag, der ogsaa ruster, og med hvid til 

 rodlig, skifrig tæt trachytisk Steen i vredne Gangdrummer, 

 1' mg. Överst oppe paa Tiinga mellem Kolonneknipper af 

 tæt Trap uordentlige Masser af en Tuf, hvis smudsiggronne 

 til brungule Korn ere fast forkittede ved halvsmeltede sorte 

 Partier. For Blæseroret synes Palagonft at være tilstede. 



Paa Affaldet mod Hvitå optræde andre Varieteter af 

 Trachytbildningerne, stribetskifrige med smaae Perler, grov- 

 knudrede Breeder, blaagraae tælte Partier fast sammenvoxede 

 med losere fiinporöse, og en Varietet med kugleformige Af- 

 sondringcr i den grönlighvide Grundmasse; Kuglerne ere 

 straalige, heelt igjennom lætte og hvidgraae, eller med isid- 

 dende Bundler af klare Bergkrystaller paa den rundt om- 

 givende Skorpe. Disse Varieteters indbyrdes Forhold kunde 



