50 Theodor Kjerulf 



Disse udstaacmlo Kniulcr give for Vandreren et velkomment 

 Fodfæstc paa de steile Heldsider, hvor Tuffens Overflade for- 

 övrigt er jævn og glat. Derover sees höiere oppe Traplava 

 udhængende i styrtefærdige kolossale Masser. Tufbreccien 

 gjcnnemsælles af vredne Traplavagange med horizontale Söl- 

 ler. Anordningen bliver paa Sydsiden meget forvirret. 



Tindaslol fra Fagranessiden: nederst Trapmandelsleen 

 med Calcedon og Chabazit, derpaa rode Wakkeluffe med 

 Chabazit og indklemt 1' mg. Trap. Heldning 10° S. 5. 

 Gange i h. 8,6 med smaae Forrykninger. Længer op Trap- 

 lava med oftest tomme Cellerum» Gang h. 7, 2' mg., mör- 

 kere og svagt glindsende paa Siden, men kun som en Söm, 

 med Spor af Söilestruklur. Strax vedsiden efi anden i h. 8. 

 Disse Gange kaste sig under Vinkler, folgende den angivne 

 Hovedretning, og skjære en ældre i h. 11, hvis Masse for 

 Oiet ikke viser sig forskjellig — mörk tæt Trap. Överst, 

 hvor en lodret Væg hindrer Opstigningen til Ryggen, Trap- 

 lavaer, fladcellede eller meget opblærede. Mellem dem 1 — 2' 

 mg. Tufdcerbildninger. I de steile ^ægge falde Stykker af 

 Bænkenc ned mellem Gangene; disse rage da taarnlignende 

 iveirct , saaledes en i Kamafsats over Fagranes med et frit- 

 slaaende Stykke paa 40—50' (Fig. 15). 



Nordligt under Tindaslol ved Stranden optræde Trap- og 

 Wakkemandelstene, rige paa Krystaller. Ved Laxåvik N. for 

 Hvammr flore Gange, 2—4' mg., h. 1,7, med kun 4— G" 

 lykke Tværsoiler augitisk skimrende, gjennemsællende lysere 

 læt Trap, d(T ovorgnaor Ul Mandelslen. Grundmassen i denne 

 er snarl sönderfaldendo, og man kan da udlage de skjöre 

 Mandler, ofte langstrakte og parallelliggende, eller den er 

 haard, og Mandlerne aabnc sig for Slaget. De vise Cliabazit 

 alene, eller Laumoiitil og Harmotom siddende paa Chabazit, 

 Desmin og Slilbil paa tæt Zeolith; sjeldnere Apophyllil; 



