Bidrag- til Islands geognostiske Fremstilling. 7 



tykkere Söiler adskilte og igjen forkiltede ved et begglindsende 

 Lak eller et vulkansk Glas, èom ogsaa hist og her afdeler 

 Söilerne paatværsO- 



Strax over Hafravaln paa Veien til Seljadalr optræder 

 over Dolerittrappen lys, pladefonnig bænket, tæt Trap, rig 

 paa Feldspath, og grov Tufbreccie med Palagonit i Binde- 

 middelet. I Seljadalr paa begge Sider af den lille Elv fmdes 

 mellem Palagonittuf næsten reen Palagonit i större Masser 

 eller som „Palagonitfels". Waltershausen, der först erkjendle 

 Palagonit som egen Mineralsubstants i Ælnas TufTe, fremstiller 

 dens renere Optræden her som en Udsondring af vulkansk 

 Conglomérat, hvori den ellers danner Bindemiddelet.^) Mæg- 

 tigheden naaer 50'. underlaget er augitiske Slakker og 

 Asker, rivelige og conglomeratisk sammensatte. Palagonit- 

 skiktet er yngre end de Trapfragmenter og vulkanske Slakker, 

 hvormed det danner et Conglomérat, og ældre end en Trap- 

 gang og et derfra sandsynligviis udkilet Leie. Jeg har Intet 

 af Væsentligt at tillægge. Efter Bunsen forekommer ogsaa 

 Palagonitfels paa Plateauet 1^ gr. Miil Ö. for Kråkr, paa 

 Veien til EyafjorÔr, i Vexelleining med Trap og Tuf. 



Paa Veien til Thingvellir folge nu lignende Trapbildninger 

 som ved Hafravaln. Paa MosfellsheiÔi i et Niveau af om- 

 trent 400' over Havfladen saa jeg mellem de omströede til- 

 rundede Blokke nogle af et Hoveds Störelse med faslsiddende 

 Balaner — et Beviis paa en i en geologisk ikke meget fjern 

 Tid stedfunden betydeligere Stigning, end den, Fosvogrs 

 conchylieförende Tuf angiver. 



Paa MosfellsheiÔi Lavaer med löse Tuffe o : brune og 

 sorte körnige Asker. Lavaerne strække sig fra Foden af 



Robert Fag-. 38. Og Atlas geol. 



2) Physisch-geographische Skizze von Island. Göttinger Studien 1847. 



