4 Theodor Kjerulf 



kornig overgaaende til tæt Trap. Mod Krisuvik tilbagetræ- 

 dende for andre Trapbildninger med Tuf. Efter Mackenzie O 

 overdækker Reykjaviks Doleriürap henimod Garôar en Tuf af 

 Wakkegrundmasse med glas- og bcgsteenagtige Brokker; denne 

 Tuf gjcnnemsættes længer hen af en Gang („greenstone") med 

 sort Glas som Saalbaand — eller det Forhold, som skal be- 

 skrives ved Hals, gjenlages her med en yngre (fra ViÔey 

 sandsynligviis slrygende) Gang. Dolerittrappen er fast den 

 eneste Bjergart paa Island, der udmærker sig ved en kryslal- 

 linisk Udvikling gjennem hele Massen, idet hver af Bestand- 

 delene kommer til nogenlunde lige Ret. Kornighedcn betinges 

 forresten meget mere end ved virkelig skarp Krystallinitet 

 ved Fordelingen af en Mængdc smaae Celler gjennem hele 

 Massen, hvorved den uagtet Haardheden bliver porös. Sjeld- 

 nere oplræde större, meest enkeltsiddende Hulerum. 



Ved Holmsberg ligge i Bugten som ganske partiel Bild- 

 ning nogle Tufskikter med meget sönderslagne Skjæl. Tuffen 

 er noget mere leeragtig end Fosvogrs. 



Den ved Keflavik fremspringende Deel af Halvöen, flad 

 lige ud til Skagen, er nögen, afblæst, pidsket af Storm og 

 Hav, overströet med tilrundede Strandstene eller skarpkantede 

 Blokke af Dolerittrappen, frasprængte ved Isvirkning. Spor 

 af Skuring sees paa Bænkenes Overflade; men denne var saa 

 knudret og veirslaaet, et ingen Aflæsning kunde gjöres. 



Fra Vogar til Havnefjord passeres Udkanten af de store 

 Lavamarker, som indtage det Indre af Halvöen efter dens 

 Længdeudstrækning. Overalt med skarpe og vredne Former, 

 ofte som efter smaae ziirlige Bölgeslag, og med opkastede 

 laglignende Rygge, der have en Revne midtefter, eller med 

 Pseudokratre, lave Kegler med jHnleruiw under, og hvoraf 



^) Travels in I(-olnii<l. IIO. 



