Bidrag- lil Islands g-eog-nostiske Fremstilling". 3 



for en Deel efter en anden Nornenclalur, bruger jeg i denne 

 forelöbige Fremstilling af lagttagelserne folgende Benævnelser: 

 tæt Trap, naar Blandingsclelene ganske forsvinde for Ölet 

 i en frisk, mörk, haard Masse; Traplava, naar der er tydelig" 

 Lavastruktur; Trap man dels te en, hvor Grundmassen endnu 

 er tæt Trap eller Traplava; Wakke og Wakkemandel- 

 steen, hvor Grundmassen heel igjennom ec decomponerel; 

 Dolerittrap, naar den krystalliniske Grundmasse deler sig i 

 kjendelige Beslanddele, dor komme Doleritons O^iaaskee „Tra- 

 chy-Dolerit") nærmest. Mange Wakker og Wakkemandelstene 

 ere oprindelig TufFe. Den tætte Trap har især Basaltens ud- 

 ma?rkede Söilestruklur, uden at det dog hidtil er afgjort, om 

 den efter den chemiske Nomenclatur kan rognes under Ba- 

 salten. 



Islands mod SV. udstikkende Halvö, der paa den land- 

 faste Side begrændses af Esjas Fjeldmasser, Thingvallavatn 

 og dets Aflöb Sog, er et jævnt affladnet Land med en Mid- 

 delhöide af400', som midtefter sin Længdeudslrækning bærer 

 en Række Tuf- og Slakke-Fjelde, hvoraf enkelte sukkerlopfor- 

 mige naae 2000' CVifilsfell 2079'). Den lavere Deel langs 

 FaxaQorôr bestaaer af graa, bænket Dolerittrap, som overalt 

 er anstaaende i de efter lio;e Linier afskaarne Kyster eller 

 hist og her trinviis stigende mod det Indre, hvor ikke Heder, 

 Lavaer eller Fjeldrækkens yngre Bildninger bedække den; 

 saaledes i Holmsberg ved Keflavik henved 200' mægtig. Man 

 adskiller i Sammensætningen Feldspath COligok'as?), Titan- 

 eller Magnetjern og utydelio- Augit. Ved Vogar og Havnefjord 

 mere grovkornig og med iblandet Olivin; omkring Reykjavik 

 snart temmelig læt, snart fuld af större Hulerum; de nederste 

 Bænke mod Anlæg til Söilestruktur. Ved ReykjanesO fiin- 



Gayniard. Voyage en Islande, Mineralogie par Mr. Robert. 



