Den totale SoHbrmörkelse. 97 



Herrer med Achromater af mindre Forslörring Comlrcnt 40), 

 hvormed de kiindc paa een Gang oversee Solens eller Maanens 

 hele Oinkrcds, hovedsakelig vilde iagltage den lysende Ring 

 og de röde Protuheranlser. Med denne slærkere Forstörring 

 kunde jeg alene paa een Gang oversee en liden Deel af 

 Solen, og altsaa mindre henvende Opmærksomheden paa disse 

 physiske Særsyn. 



Begyndclsen af en Förmörkelse kan man naturligviis 

 ikke^ ^^ forénd àén mörke Maane allerede har gjort et lidet 

 Indsiiit i Solranden, altsaa nödvendig lidt for seent. För För- 

 mörkelsen havde jeg slillet de lo med Æqualor parallele Fi- 

 lamenter nöiafftiff i en Afstand fra hinanden af et Minut eller 

 60", for ved Sammenligning hermed omtrent at kunne be- 

 dömme Störreisen af de under Förmörkelsen fremtrædende 

 Særsyn. Ved Middeltiden 2M3'"49%10 bemærkede jeg paa 

 à^n vestlige Solrand et yderst fladt Segment, hvis Længde, 

 eller Chorde iraellem de stumpe Spidser jeg anslog til 40" i 

 Bue. Betegne R og r Maanens og Solens tilsyneladende 

 Radier i dette Öieblik, z deres Middelpunkters Afstand, c den 

 halve Chorde til Segmentet (altsaa her 20"), saa er 



"^ 2 R r 



Ved de i Berliner astr. Jahrb. angivne Elementer til denne 

 Solformörkelse havde jeg tilforn fundet, at ved Tiden t af 

 den sande Contact, da z = R + r, vikle være R == 16' 40"58 

 = 1000"58, r = 15'46"50 = 946"50, og at naar t tiltog 

 30^ i Tid, Vilde z aftage 13"63; altsaa var z^t= —2,196 z/z. 



Antages, som ovenfor c = 20", saa findes Jz = ^ „ — 



' 2Rr 



== — 0"4112, altsaa ^t = 0%903, og fölgelig den virkelige 

 VII. 1 G 



