130 C. H. Langberg 



mere at frygte end at haabe. Da dog ogsaa det modsatte 

 Tilfælde er muligt, er det at beklage, at Beskrivelsernc ei ere 

 saa nöiaglige, at man paa nogen Maade kan udfinde Regelen, 

 hvorunder de forskjellige Tilfælde indlræffe, og da alle Grii- 

 ber nu ere utiigjængelige, kunne heller ingen nærmere Oplys- 

 ninger skaffes. For Eflertidon tor man dog med Sikkerhed 

 forvente, at, naar Opmærksomheden bliver vækket, ville ved 

 forekommende Tilfælde Forholdene blive nöiere observercde 

 og beskrevne. 



I den cilerede Note af Commissions Indslillingen, siges 

 videre. „Et saare mærkeligt Forhold viser i delte Öieblik 

 Kongens Grubes sondre Gang og Armen Grubes Hovedgang: 

 medens den förste er saa udmærket sölvrig, forer den anden, 

 som i Langortens Niveau ligoter omtrent 20 Lagter og i 

 Bergraadortens omtrent 14 Lagler sonden for hiin, i samme 

 Dyb og i samme Baand saagodtsom intet Solv. Ovenfor 

 Langorten derimod synes det, at Kongens Grubes Gang længe 

 var den fattigste, medens Drifterne i Armengrube vise at 

 man da her har fundet Solv." Denne Sætning om en Vexlen 

 af Ertsindholdct i 2de nærliggende saa at sige correlate Gange 

 er nu bleven en Art Axiom paa Kongsberg og gjenlages 

 ogsaa i den sidsie Commissions Arbeider. Under hvilke For- 

 holde og i hvor lang Afsland mellem Gangene et saadant cor- 

 relat Tilfælde indtræffer, derom veed Ingen noget at berette. 

 Denne Erfaring, om man tor lillægge den dette Navn, er og- 

 saa ganske ny og aldeles ukjendt for de ældre Bergmænd; 

 Iværtimod finder man af dem hyppigt paaberaabt ved zubus- 

 byggende Gruber, al de ikke desto mindre bör drives til el 

 bestemt opgivet Dyb, hvori den eller den endog ofte tjernt- 

 liggende Grube i samme Egn eller paa samme Baand har 



