Om Erlsleiestcderne paa Kong^sbcrg. 153 



mindre indlil fingerlykke DrurnuuT aldeles fyldte med Glas- 

 erts, og- har der nu paa saadanne Gan^e endnii ved Sidesti^- 

 nen været Spor tilbago af Gangart, almindelig- da en (ynd 

 Kalkspalhhud, saa har Ghiserben og paa begtre Sider cl Be- 

 sieg, om jeg saa maa udtrykke mig, af gedigent Solv, i 

 modsat Tilfælde ikko. Flnsspalhen forandrer derimod ikke 

 Glasertsen. 



Ovenstaaende er, saavidt mig bekjendl, alle de Kjcnde- 

 tegn man hidtil har paa Erlsforekomsten, saavidt de ere hen- 

 tede fra Gangene selv. Alle tyde de hen paa et beslemt 

 Modsælningsforhold mellem Gang og Baand, og en Vexelvir- 

 ken mellem disse. At fremstille delle Forholds Natur bliver 

 altsaa for den kongsbergske Bergmand en Sag af don yder- 

 ste Vigtighed og for Videnskabsmanden i Almindeligljed af 

 den störste Interesse, saa al man forhaabentlig lettelig und- 

 skylder den smaalige Details, jeg undertiden maae indgaae 

 paa, især i det Folgende. Men (or vi begynde Sammenstil- 

 lingen bliver det fornödent at undcrsöge Baandene. Jeg vil 

 kun her gjöre forelöbig opmærksom paa en hidlil ei omtalt 

 og endnu ikke nöiere bekjendl Forekomst af Qviksölv paa 

 de kongsbergske Erlsgange, der rimeligviis turde blive af 

 stor Interesse ved Forklaringen af Sölvets Dannelsesmaade. 

 Först nyligen ved en forelagen Forandring med det gedigne 

 Sölvs Tilgodegjörelse i Hyllen gjorde man den Opda- 

 gelse, at man erholdt Qviksölv a f Erlsene. Ved at un- 

 derkaste det gedigne Solv, det saakaldle Grubesölv, en 

 nöiere Undersögelse (forelagen af Hr. Leelor Münster) be- 

 fandles Qviksölvgehallen al belobe sig til 272 p. Cl., saa 

 det bliver ganske betydelige Masser, der kunne anlages at 

 forefindes i Gruberne, og udgjöre en væsentlig Beslanddeel 

 af Ertserne. Forekomsten er forövrigt endnu aldeles ukjendl, 

 sandsynlig er det et Amalgam; heller ikke vides om den er 



K 2 



