154 C. H. Langberg 



local, Uli ældre Tilgodegjörelsesmethoder for Sölvel i Hyllen 

 uiiddrog det Opmærksomhedcn og lod del forflyglige. Frem- 

 deles er det mig endnu ei bekjendt, al nogen Undersö- 

 gelse er anstillel, om hvorvidl del r)rekommer i Baandcne 

 eller ikke. 



§ 2. Angaaende Baandencs Beskaffenhed har man i det 

 Hele laget langt færre Observationer end om Gangenes. Ved 

 ovencilerede Anledning har jeg forhen nævnt de vigligsle, 

 og der nærmere omhandlet sannne, og forsaavidt lör det 

 være nok her at opregne disse, nemlig 1) slærke Baand, det 

 vil sige, metalrige Baand, og efler min der yllrede Forme- 

 ning 2) især jernholdige Baand ere haabfulde i Forhold til 

 Erlsholdigheden. De ovrige Erfaringer fremstiller Hausman 

 samlede i folgende Sætning. „I lyndskifrig til Talkskifer over- 

 gaaende Glimmerskifer pleie de kongsbergske Gange at være 

 ædlest, i Hornblændeskiferne ere de skarpest begrændsede, i 

 Talkskifer, som dog yderst sjelden forekommer, derimod meesl 

 blandede med Sideslencn." Disse Erfaringer ere gamle, og 

 fremsatte, som jeg formoder, först af O. Henckel (Direktör ved 

 Kongsberg) i Thaarups Materialier til det danske Monarkies 

 Statistik, senere gjentagne næsten af Alle, der have skrevet 

 om Forholdene paa Kongsberg. Jeg har ingen Grund til at 

 Ivivle om deres Rigtighed, men kan heller ikke herfor frem- 

 fore noget Yderligere til Bestyrkelse. Man faaer fölgelig 

 ogsaa her nedenslaacnde Ræ'kke, hvor de bedre stilles foran: 

 Talkskifer, Chlorilskifer, lyndskifrig til Talkskifer overgaaende 

 Glimmerskifer, Glimmerskifer, Gneis, Diorit, Hornblændeski- 

 fer, Aphanit (Grönsteen) alle mere og mindre i Forhold til 

 deres Tyndskifrighed, jo tyndere, jo haabefuldere. Det sy- 

 nes fölgelig som Forholdet her var et reent mechanisk og 

 kunne fremstilles saaledes: jo porösere Bergarten er, enten 

 paa Grund af Skifrighed eller indre Slruclur, desto haabe- 



