Om Ertsletestederne paa Kongsber«»^ 157 



Over- og Middelbjergets Baand, hvor de sorte Baand, som 

 ikknn ere 8 a 10 Tommer brede, ofle i Afsynkningen af- 

 skjære sig aldeles og derfor ikke kan tjene lil Reltesnoer." 

 Pag. 157 siger han om Gangene, at de „ved indfaldondc död 

 Middel, saavel i Dybet, som i Udlænkninger, blive saa for- 

 drummede, ja næsten ukjendelige, og afskaarne, iiden at spörge 

 Erts; men ved mere Afsynkning igjen kunne aabne sig. Det 

 er egentlig de sorte og glimmeragtige Baand, som Tindes 

 mellem Fallbaandene, der ere Aarsager til disse Forandringer, 

 fornemmelig de förste, da de sidste ere af en mildere Steen- 

 art og altsaa ei saa skadelige, som dog i nogle Lagter dy- 

 bere igjen aftager." Disse Optegnelser, der, som det synes, 

 skrive sig fra Bergmester. Madelung, fremhæve alter flere af 

 de ovenfor antydede Erfaringer om Baandenes Beskaffenhed 

 med Hensyn til Ertsforekomsten i Gangene og stemme alde- 

 les med det der Anförle. At dette sorte Baand, som saale- 

 des afgav Regelen for Driften for hele Underbjerget, og 

 sandsynlig er en Hornblændebergart, oftere omtales i Befa- 

 ringernc, behoves v.el neppe at omtales; man erholder dog 

 ei der flere Oplysninger, saa de ei blive nödvendige her 

 at anföres. Man seer kun dera f, ligesom ovenanfört, at 

 dette Baand aldrig gjorde noget Godt, og at Drifterne sjel- 

 den förtes ud over samme. 3) Fra Christians Stolls sondre 

 Mundloch til forbi Armens og Kongens Gruber forekommer 

 paa Overbjerget et særdeles kiesholdigt Baand almindelig i 

 Befaringerne over de i denne Strækning liggende Gruber kun 

 benævnt Kiesbaandet. Nærmere Undersögelser om dette Baands 

 Rumforholde og Natur mangle aldeles. Det har altid havt 

 gavnlig Indflydelse paa Gangenes Sölvindhold, og som et 

 Exempel blandt flere kunne vi betjene os af Deichmanns Be- 

 skrivelse over Gabe Gottes Grube, der er et af de udförlig- 

 sle. Gruben er, siger han pag. 243 anlagt paa selve Fall- 



