Om Ertsleiestederne paa Kongsberg-. 163 



tynde og- kleinlige Gange findes næslen allid rigcre Ertser 

 end i de mægtige." Der existerer fölgclig et Maximum for 

 Gangens Mægtighed, som sölvförende, der varierer efter for- 

 haandenværende Oinslændigheder endog i een og sainnæ 

 Grube, og en mægtig Gang er derfor ei under alle Omslæn- 

 digheder det samme som en holdig og forhaabiiingsfuld Gang. 

 Angaaende Gangenes Mægtighed paa Kongsberg' i Alminde- 

 lighed, da höre de til de overmaade smale, 8 à 10 Tommer 

 bliver vel det almindeligste. Den mægtigste Gang jeg har 

 fundet omtalt er Hertug Ulriks paa Underbjerget, der ved en 

 Befaring den 2den December 1756 opgives til 4 Lagtor. 

 Det er dog rimeligt, at her ei menes een Gang, men flere 

 parallellslrygende og nærliggende Gange, der afbyggedes i 

 een Drift. De smaleste Gange ere ofte neppe mægtigere end 

 et Haarsbred, og dog overmaade rige. Om Baandenes Bredde, 

 der her som viist er af mindre Vigtighed, savnes Opgaver, 

 dog er den omtrentlig angivet paa Boecks Siluationskart 

 (Magz. for Nalurv. B. 0, hvor den kan efter^^ees. 53 Dyb- 

 den.' At Dybden under Dagen skulde have Indflydelse paa 

 Ertsindholdet, er en gammel Paasland. Det er bekjendt, at 

 Berghauplmand Schlanbusch ved sin Ankomst til Værket fandt 

 de fleste og dybesle Gruber indstillede, fordi Ertsen, som der 

 siges, i disse nordiske Gange ei sætter mod Dybet som i 

 Tydskland. Schlanbusch beviste da rigtignok denne Sætnings 

 Ugrund dengang og optog med Held de indstillede Gruber, 

 ligesom det blev besluttet, at den dybeste Grube Segen Gottes 

 skulde drives for i saa Henseende at tjene Fremtiden til Er- 

 faring, eller som det hedder, for at erfare det rette Erlsdyb, 

 og dog melder Deichman 1. c. p. 1G2: „Med alt delte viser 

 dog denne Grube i sit Dybeste ædle og ganske smukke An- 

 brucher, som gjör Sagen „Cnemlig Grubcns Indstillelse)" 

 Ivivlraadig. ISogle af de erfarne Bergmænd have villet an- 



