Om Ertsleiestederne paa Kongsberg. 167 



heden af, at Dybden under Dagfladen kunne tillægges nogen 

 Betydning. Erfaringen fra gauîle Sogen Gottes Grube er dog 

 tilstrækkelig for Kongsberger-Bergmanden til at vide, at det 

 lönnende Dyb der i alle Fald er saa stort under heldige 

 Otnstændigheder, at det overskrider de Grændser, han efter 

 al Formodning nogensinde kan vente at naae med sine Gru- 

 ber imod Dybet. Det andet Sporgsmaal bliver, i hvad Form, 

 gedigent eller forerlset eller oplöst, forekommer Sölvet i 

 Baandene. Vi have seet, at man ei engang med Bestemthed 

 kjender Fahlbaandenes Gehalt, langt mindre vide vi altsaa til 

 delte Spörgsmaals Besvarelse, ligesaalidet som man kjender 

 alle mulgens i Fahlbaandene forekommende Metaller. Dog 

 herom maaskee Mere senere ved given Anledning. Erindre 

 vi os nu det mærkelige Factum, at Gangene ei holde Solv 

 udenfor Baandene, og den ei lilfulde beviste Paasland, at 

 Baandene derimod overalt holde mindst % Lod SöIv pr. 

 Centner, saa bliver det visseligen lettest at antage et For- 

 hold som det af Dcichman opstillede» Vi maa fölgelig an- 

 tage, at Solvpartiklerne have bevæget sig gjennem de faste 

 Masser i Retningen mod nærmeste Gang og der concentreret 

 sig. I hvad Form Sölvet var, for at en saadan Bevægelse 

 skulde kunne finde Sted, om i fast Form eller oplöst kunne 

 vi altsaa ei nu bestemme; men den i den senere Tid paaviste 

 slærke Oviksölvgehalt for det gedigne Solv i Gangene vil, 

 hvis og Qviksölvet kan paavises i Baandene, rimelig her ei 

 være uden Betydning. I ethvert Tilfælde, endog om Sölvet 

 forekommer i smaa Dele som Svovlsölv eller gedigent, og 

 som saadant har været underkastet Flytning, er det en skjön 

 Observalion, at Texturen af Baandene, nemlig de, der levere 

 de fleste Aabninger og altsaa sætte mindst Modstand mod 

 Bevægelsen, ere de meest haabefulde. At Forholdet er et 

 simpelt mekanisk, er vistnok ei min Mening; men for Nær^ 



