Om Ertsleiestederne paa Kono^sberg. 169 



Kraftens Virkning, maa vi anläge denne at være störst i 

 Beröringsfladen inellem Gang og Baaiid, og efterhaandcn 

 aftage i Forhold til Afstanden fra denne Fladc. Hermed 

 stennner ogsaa det udenfor Gangene, dog i deres Nærhed, i 

 Baandene fundne Solv. Enhver Gang har fölgelig et vist 

 Terrain, hvorfra den kan forsyne sig, eller hvilket er det 

 samme: Gangen kan aldrig erholde mere Solv end der op- 

 rindelig existerede i Baandene inden dens Omraade; fölgelig 

 kan en mæglig Gang — da kun Beröringsfladen har Indfly- 

 delse paa Kraftens Störreise — ei være rigere end en smal, 

 saalænge denae sidste kun har Capacilet eller Rum nok for 

 alt det Solv, der findes i dens Omraade, men maa snarere 

 ansees for fattigere, saasoin Masserne, i Hovedsagen de satinne, 

 ere fordeelle paa et större Rum og saaledes mindre concen- 

 trerede. Saaledes forstaae vi ogsaa nogenlunde den Erfaring, 

 at Gangene kunne blive for mægtige, og erholde en Grund 

 niere til at benægte Rigligheden af den saakaldte Erfaring, 

 at krydsende Gange skulle være rigest i Krydset. Denne 

 Omstændighed synes ogsaa nogenlunde at forklare det Yex- 

 lingsforhold, der synes at finde Sted mellem tvende nærlig- 

 gende og paralleltstrygende Gange; thi de kunne ei tilsam- 

 men holde mere end, hvad hver enkelt for sig under samme 

 Oinstændigheder havde erholdt; de maa saa at sige dele 

 mellem sig en bestemt given Masse, og denne vil da ansamle 

 sig i den af den, hvor den mindste Modsland bydes Bevæ- 

 gelsen. Vel kunde man anläge, at Kraften forögedes, hvor 

 tvende saadanne Gange krydsedcs eller lobe jevnsides, men 

 de indskrænke aabenbare hinandens Terrain langt betydeligere; 

 og ingen Kraft synes at være tilstrækkelig til at hente Mere 

 end der er at lage. Hvor faae Gange findes i Nærheden, 

 som paa Kongsberg sjeldnere er Tilfældet, vil vel et ved 

 den forögede Kraft udvidet Terrain kunne bevirke en For- 



L 2 



