174 C. H. Langberg 



noget synderliorl Dyb og al allsaa i del Hele laget Metaldan- 

 nelsen er at betrakte som superficiel. Men inden disse Grænd- 

 ser ere disse Skikter ingenlunde allevegne Fahlhaand. Hr. 

 Böbert siger 1. c. p. 13 § 4. „Sjelden findes nogelsomlielst 

 Erlsleiesled fril for uholdige Partier, uholdige mellendiggende 

 Steenlag eller deslige; hvor meget mere maa da ikke detle 

 være Tilfældet med et Leiested, hvis Erls ikkun adspredt og 

 sparsomt optræder mellem Skiklerne paa store Slrækninger. 

 De uholdige Mellemparlier ere her undertiden meget betyde- 

 lige, saa at man har behovet flere Aar til at bortrydde dem. 

 Hvor disse Masser bestaae af den egentlige Baandsleen, for- 

 svinder Ertsen efterhaandcn og indfinder sig igjen paa samme 

 Maade," Især er det mærkeligt, at detle Forhold, der finder 

 Sted saavel efter Fald som Strög, dog synes at slaae i et 

 Forhold til Overfladens eller Dagfladens Beliggenhed. Herom 

 iidtrykker Böbert sig pag. 14 saaledes: „De uholdige Masser 

 findes ligesaavel paa som i Baandmassen", og lidt nedenfor: 

 „Disse unyttige Partier have givet den förste Anledning til 

 hiin omtalte Mening om Ertsejis rinu^e Dyb; tlii efler faa 

 Lagters Afsænkning kom man næsten stedse til et saadant 

 Partie" og pag. 11 siger han „at man engang paa Modum 

 ansaae det som en fast Regel, at Ertsindholdet ophörte om- 

 trent i 8 Lagters Dyb, idet man i denne oo; hist og her i 

 endnu ringere Afsland fra Overfladen sædvanligviis antraf 

 uholdig Bjergmasse." Denne Eifaring, som ei kan benægles, 

 er hoist mærkelig, især da den overalt visle sig i et saa stort 

 Feldl, som det, der afby^ges paa Modum. Lad saa være, at 

 der nedenunder atter findes Erts, gives saaledes end ikke no- 

 get fuldstændigt Beviis, gjör den det dog rimeligl, at man 

 noget modificeret maa anläge dem ældre Anskuelse om en 

 superficiel Dannelse — dog herom senere. — Vi have oven- 

 for seet, al Hr. Böbert anseer Metallerne som Lag paa en 



