176 C. II. Langberg 



arteil er megci quarlsrig, eller naar den beslaaer af en graa- 

 agtig Glimmer. Derimod danner, som allerede tidligere an- 

 niærket, den sorte Glimmer ganske isolerede, hvorvel re- 

 gelrette Parlier i Baandmassen, og afskjærer Ertsföringen 

 uden Overgang". Denne Sætning er desværre hoist utydelig; 

 man seer ei enten de forste Tilfælde bctragles som heldige, 

 hvilket man ledes til at anläge af Modsælningen den sorte 

 Glimmer, eller, hvad der er rimeligst, at alle ere uheldige. 

 Denne Glimm(;r nævner han pag. 2 ved Opregningen af Berg- 

 arterne saaledes: „en sort, grovbladet Glifnmer, der ofte læg- 

 ger sig imellem de övrige Skikler som ganske skarpt afson- 

 drede, mere eller mindre mægiige Lag, men delte dog allid 

 i fuldkommen OvereensslemmeLse ined den paa Stedet her- 

 skende Skiklningsregel." Men saalænge det er et uimodsige- 

 ligt Factum, som Hr. Böbert selv pna sidslnævnle Pagina 

 udhæver at „imcllem Baandstenen og Sideslenon er ingen 

 væsenllig Forskjel at bemærke," maa der vel være en anden 

 Grund til, al Ertsen kun oplræder i enkelte af disse Lag, især 

 da selv disse, ja eet og- det samme Lag, som Hr. Böbert selv 

 paa flere af de cilerede Sleder anmærker, uden nogen synlig 

 Forandring i sin Sammensælning forovrigt snart holder Erts, 

 snart ikke, hvilket han yderligere pag. 27 anmærker. „Under- 

 tiden rykker den erlsförende Strækning, d. e. Fahlbaandet, til 

 Siden ind i Naboskiklerne, men kan længere hen igjen flytte 

 ind mellem de oprindelige Strö'^'-paralleler." Fremdeles pag. 26: 

 „Fra Erlsleiestederne adskille Fahlbaandene sig ved ualmindelig 

 Mæglighed, videre derved, at de efter en betydelig Udvidelse 

 ofte pludselig sammenknibes til faa Lagler, samt at de slet 

 ikke danne nogen parallel concentrerel Ertsmasse eller en fra 

 Sideslenen forskjellig Bjergmasse imellem Skiktcrne, men at 

 de ikkun bestaae af et vist Antal Skikler af selve Grundfjel- 

 del. der sparsomt ere imprægneredc med Ertspartikler. Denne 



