190 N. Mejdell 



ere tydeligt udskillc fra Grundmassen , dc^cls lager en ufor- 

 holdsinæssig Andeel i dennes Sanunensælning. Älelleni Jern- 

 gruben og Pladsen Medheien liar man de almindelige Kongs- 

 bergskifre, deels Hornblændeskifer , deels Hornblændegneis 

 og almindelig Gneis. Skilrigheden er ogsaa her meget uty- 

 delig — et Fænomen, der, som senere skal vises, hyppig 

 gjenlager sig ved de Kongsbergske Ski fre. Nærmest Jern- 

 gruben fandtes Stroget, hvor del kunde observeres, i Rege- 

 len varierende mellem h. 12% ^K 2% "'t?d omirent 60° öst- 

 ligt og sydöstligt Fald; nærmere Medheien derimod fandtes 

 Stroget 10% og senere 9%, ja endog 8, med 60*^ Fald mod 

 Nordöst. Ved Medheien gjenfiindtes den samme Bildning som 

 mellem Hjerpekjern og Jerngruben. Jeg foretog fra Jern- 

 gruben en Exkursion forbi Knudsmyr til Öxnevandel; paa 

 denne Slrækning var næslen overalt bedækket Terræn; dog 

 fandtes hist og her mellem Knudsmyr og Öxnevand fiinkornig, 

 utydelig skifrig Gneis, ved Öxnevandels vestlige Bred slry- 

 gende i h. 1 med Indskydning mod Öst. Mellem Medheien og 

 Öxnevand deritnod er Hjerpekjerns og Medheiens til Kvartsit 

 overgaaende Bildning eneraadende, kun deri adskillende sig 

 fra den nysbeskrevne, at B(Mgarten a f og til viste sig mere 

 grovkornig. Delte begytidte sydligst ved Öxnevandet at 

 blive Regel, med andre Ord: Bergarten gik uniærkelig over 

 til en Granit af middels Korn, hvori der endnu af og til viste 

 sig Tendents til Paralielstruklur. Jeg har fra Öxnevandet 

 gaaet sydover til Kolsö, Fosvand og Bucvand, og derfra 

 forbi Store Mjovand og Fagervand, (som ligge lige i Syd 

 for Buevandet i Fortsællelsen- af den i delle Vand udlöbende 

 Bæk), til Ravalsöen. Paa hele denne Sträckning har man den 

 samme Granit; paa m)gle Punkter viser den Tendenls til Pa- 

 rallelstruktur og kunde ifölge heraf maaskee rigligere be- 

 nævnes Gneis; et Sted mellem Öxnevand og Kolsö fandl jeg 



