Geologiske Observationer ved Kongsberg. 205 



n\ncr rnRaskee vil vise sig nieest egnet til at kaste et Lys 

 over det e^^enllige Sainrnenhæng med de heromhandlede tvivl- 

 5()mme P'orckoirjster. Men orn jejj uogensiiide vil finde An- 

 ledning lii at furl&ætle del paabegyndle Arbeide, afhænger 

 niere af Omslændighederne end af min egen Villie, og jeg 

 har derfor vaigl at fremlægge, hvad jeg har samlet, i det 

 Haab, at det muligens kan tjene som brugbart Material ved 

 fortsatte Undersögelser. Jeg skal saaledes ogsaa allerede nu 

 fremsætte de Slutninger, hvortil jeg efter de hidtil anstillede 

 Observationer lör tro mig berettiget. Det maa vistnok an- 

 sees for en meget maîrkelig Omslændighed, at Graniten, idet 

 ilen fra Overgangsformalioiien Iræder ind i Urformalionens 

 Gebet, antager Gneisens Struktur — skjönt riglignok kun lil- 

 deels —, og det er maaskee endnu mærkeligere, al Struk- 

 lurfladernes Retning er parallel med de lilgrændsende Ur- 

 skifres Strög. Denne Parallélisme ganer saa vidt, at paa 

 nogle Steder endog Faldretningen kan gjenkjendes. Man 

 kunde heraf være lilböielig til at uddrage den Slutning, at i 

 begge den samme Kraft havde gjort sig gjældende ved Pa- 

 rallelanordningen. Men denne Slutning vilde ikke være paa- 

 lidelig; Overeensstenunelsen kan have sin Grund i en reent 

 mekanisk Iiidvirkning, hvis det nemlig skulde forholde sig 

 saa, at Granitmassen engang i ustivnet Tilstand har været 

 underkastet en slærk Presning fra Siderne af, hvoraf maatte 

 resultere en Parallelanordning af Bestanddelene lodret mod 

 Trykkets Retning. Om denne Forklaring har Sandsynlighe- 

 ûvn for sig, kan forst afgjöres, naar Terræiiel vestenfor 

 Granit-Gneisbildningen nöiere er undersögt for at erfare, 

 om ogsaa der fiiides Bergmasser med saadan Beliggenhed 

 mod Granifgneisen og forövrigt af saadan Beskalfenhed , al 

 de kunne have udövet et lignende Try k som det, der kan 

 lænkes muligl fra de i ösllig Retning tilstödende Kongsberg- 



