208 N. Mejdell 



öslli^'^l Fald, altsaa som det syrKîs mod Granilen. Dot one 

 af disse Skiferparlier er del, hvoraf man paa Veien melleni 

 Jorn^ruben og M^nllieien faaer el Gjennnrisnit. 1 dette er 

 vistnok Skiktningen deels temmelig variabel, deels ulydelig, 

 men i det Hele viser sig dog en Indskydning i östlig eller 

 nordöstlig Retning. Men bortenfor dette Skiferfeldt mellem 

 Jerngruben og Hjerpekjernene gjenfindes en Bildning, som i 

 mineralogisk Henseende er ligesaa forskjellig fia de almin- 

 delige Kongsbergskifre, som den er overeensslenmiende med 

 en af Giieisgranitens Varieteter. Det er vistnok ingen sær- 

 deles dristig Supposition, om man indlil videre antager, som 

 jeg ogsaa i det Foregaaende har tilladt mig, at denne Bild- 

 ning hænger sammen med den store Granitmasse, som op- 

 Iræder söndeiifor KobbcM'bergselven, og er denne Forudsæt- 

 ning rigtig, saa er der ved Skiktstillingen heller ikke noget 

 Paafaldende længer. H vad den Skiferzone angaaer, som 

 forekomuier mellem Hengsvandel og Loke- samt Villingbo- 

 kjern, da viser det sig paa det Tydeligste, at den er skudt 

 tilside og skill fra del store Skiferterrilorium ved el kilefor- 

 migt indtrængende Granitparti mellem Jonsknuden og Helge- 

 vandet; ligeledes fremgaaer d(»t som et direkte Resultat af 

 Observationerne, al el andet Granitparti sky der sig frem 

 vestenfor mellem Ilelgevandet og Hengsvnndet. Her er 

 saaledes neppe noget ved Skiktstillingen, som staaer i Strid 

 med en vulkansk Theori. Om noget Lignende finder Sted 

 ved det Skiferparli, som forekommer nordenfor Jondalselven 

 i Nærheden af Pladsen Huken, faaer indti! videre slaae der- 

 hen. Med all delte vil jeg dog ikke ben;rgte, al der, naar 

 en vulkanislisk Foikl ring skal antages, er Noget, som kan 

 synes besynderiigt vimI disse Skiferpartiers Optræden nu'dt 

 ind(^ i Granilen eller Gianitgneisen , især ved de mindre af 

 dem, saaledes som det, der optræder mellem Narverud og 



