210 N. Mejdell 



i Delaillen vil undersöge Forlioldol, vil komme til samme 

 Resultat. Er det ved en slærk Hodot^rad, at dcMine opvcgcde 

 Tilstand er frembraol? Har Våndet spillet en Rolle derved? 

 Har maaskee Skikterne enganor været i en slamaglig Til- 

 stand? At Op vekningen udelukkende skulde have været et 

 Resultat af Hedens Indvirkning, er jeg lidet tilböielig til at 

 antage, thi i saa Fald maatte vel FæMioinenet vise sig slær- 

 kest og tydeligst i Granil massens Nærhed, hvor en tilslræk- 

 kelig Opvegning bedst maatte have kunnet finde Sled; men 

 dette er langtifra at være nogen Regel, man finder nelop i 

 Lougendalen og især paa Öslsiden hyppig og i hoi Grad 

 disse Forskydninger og Vridninger ved Skiktningen, som her 

 omhandles. 



Jeg kan, uaglet jeg fuldkommen erkjender, at Undersö- 

 gelser paa et enkelt og dertil indskrænket Terræn ingenlunde 

 ere tilstrækkelige til at afgjöre en theoretisk Qvæstion, dog 

 ikke tilbageholde den Yttring, at, saavidt mine lagttagelser 

 strække sig, tyde de vægtigste Dala hen paa, at Graniten (og 

 Granitgneiseu) er af vulkansk Oprindelse. Jeg finder en 

 Bestyrkelse for denne Mening i den Omstændighed, at Gra- 

 nitbildningen först gaaer over til Overgangsformalionens 

 Skifre, siden, hvor den stöder sammen med Urformaiionen, 

 til dennes Bergarter. D.en kan ikke siges forlrinsviis at til- 

 höre nogen af disse Formationer, da den paa forholdsviis 

 betydelige Strækninger forekommer sammen med begge, den 

 kan heller ikke paa engang tilhöre begge disse i Aldersföl- 

 gen tydeligt adskilte Formationer, og der er allsaa ingen 

 anden Udvei end at ansee den for en af begge ualhængig 

 Bildning. Naar den ikke desto mindre paa Grændsen gaaer 

 over saavel til den ene som til den anden af dem, saa fin- 

 der jeg heri en end yderligere Grund til at ansee den for 

 en vulkansk Bergart. Imidlertid er der dog netop ved Over- 



