Christianiafjordens Litoralfauna. 809 



pæiskj-don höinordiske, der beboer det aabne Ishavs Kyster, 

 er atlantisk, og- dens Arter for en stor Deel fælles for 

 Europa og- Amerika. 



Disse tvende Faunaer, en germanisk og" en höinordisk, er 

 det Loven har sögt at fremstille, ved at oplöse hver af dem 

 i tre Stammer. Der har nemlig- været en Tid, da en höinor- 

 disk Molluskfauna ogsaa var den herskende ved Halvöens syd- 

 lige Kyster. Det er en lagtlagelse Loven tidligere har frem- 

 sat, at de fossile Skaldyr, der paa flere Steder ved Vestkysten 

 findes leirede höit over Havets nuværende Niveau, antyde, at 

 der, dengang de levede, i hine Egne herskede et höinordisk 

 Klima, en lagtlagelse der senere saavel i Skandinavien som uden- 

 lands er bleven fornyet og videre udfört. Disse Snegle og 

 Muslinger ere paa de fra Kysten mest fjernede og holest lig- 

 gende Findesteder saadanne, som nu for Tiden enten identiske 

 eller analoge gjenfindes i Ishavets nordlige Trakter ved Grön- 

 land og Spidsbergen eller ved Finmarkens Kyster; men jo 

 nærmere Leierne ere ved Stranden, desto færre blive de höi- 

 nordiske Arter, hvilke eflerhaanden vige Pladsen for de syd- 

 lige Former, som nu udgjöre en saa stor Deel af vor Hav- 

 fauna. Det arktiske Element, som engatig var eneherskende, 

 er saaledes efterhaanden bleven svagere og har veget Plads 

 for et sydligere, som lidt efter lidt har tillaget i Styrke og 

 er brudt ind paa hunts Omraade, medens den skandinaviske 

 Halvö, der fordum havde et Polarlands Naturbeskaftenhed, an- 

 tog et mildere Klima. 



Havets Strömme bestemme, uafliængigt af Polhöiden, de 

 varmere og koldere Vandes Omraade og i ikke ringe Mon 

 Södyrenes Udbredning. Hvis den herskende Ströms Retning 

 i Ishavspcrioden gik saaledes, som den endnu löber ved Grön- 

 land, fra Nord mod Syd, maalle den have holdt den skan- 

 dinaviske Litoralfauna isoleret fra Indblanding af sydlige Ar- 



