396 M. S ar s 



yrende Celliskc Region eller ved AllaiUerhavets Kyster. Saa- 

 ledes Csee M. Edwards Hist. nat. des Cruslaeeés, Vol. 3 p. 

 572) orjenfindes den norske Hummer, Nephrops norvegicus, 

 som lever ved Norges Kyster, men ikke nogensinde er bleven 

 seel i den Britiske Canal eller ved Frankriges Vestkyst, ved 

 Nizza og i Bunden af Adriaterhavet, hvor den i Venedig 

 endog hyppig bringes til Torvs. Del synes virkelig, som M. 

 Edwards bemærker, vanskeligl at kunne forklare sig, hvor- 

 ledes denne Krebs har kunnet udbrede sig fra Norge til 

 Venedig uden at standse paa nogen af Atlanterhavets Kyster. 

 Man nodes fölgelig til at anläge, enten at Naturen, som saa 

 hyPP'ff Î langt fra hverandre fjernede Egne har frembragt 

 analoge men dog distincte Arter, skulde paa disse to saa 

 fjerne Punkter have skabt fuldkommen identiske Species, 

 hvorpaa man ellers inlet Exempel veed, eller, hvad der jo dog 

 er langt rimeligere, al dette Dyrs Tilværelse stiger op til en 

 Tid, da der exislerede en Communication paa den östlige 

 Side mellem Nordhavet og Middelhavet, og* det i et langt 

 senere Tidsrum, end da den Forbindelse fandt Sted, som al- 

 mindelig antages afGeologerne for den secundaire Jordperiode 

 (see Karterne i 2det Bind af Vogts Geologie efter E. de 

 Beaumont), men allerede i den ældre tertiaire Tid troes af- 

 brudt. — 



Men delte af M. Edwards anförte Exempel er ikke det 

 eneste til denne Kategorie henhörende. Jeg kjender flere 

 saadanne blandt de lavere Dyr, hvilke jeg dog ikke nu vil 

 omtale, da man, formedelst den endnu ufuldstændige sam- 

 menlignende Tndersögelse af disse Havets Dyr ved ('e re- 

 spective europæiske Kyster kunde belvivle deslige Exemplers 

 bevisende Kraft. Jeg holder mig derfor blot til de höiere 

 Dyr og nævner for det förste en ". isk, vor norske Byrke- 

 iange, Lola abyssorum Nilsson, som, uden saavidt vides at 



