408 G. B. Barth 



mer mod Nord, desto mere seer man nemlig ogsaa Indivi- 

 dernes Antal tillage af de stedse færre og færre Arter, som 

 der blive tilovers, og det efter en Maalestok, der gjör den 

 egentlige Mængde af levende Væsener endog större i Jordens 

 nordligste end i dens sydligere Egne. Er man ved at reise 

 Kysten opover ikke bleven opmærksom paa dette Forhold 

 mellem Arternes Af- og Individernes Tillagen, skal denne 

 Naturens moderlige Bestræbelse for ved en modsvarende Be- 

 gunstigelse at udjevne den Mangel, for hvilken den i sin til 

 bestemte almindelige Love bundne Virken seer sig nödt til at 

 blotstille de nordlige Lokaliteter, ikke lettelig unddrage sig 

 Nogens Opmærksomhed, naar man efteråt have lagt sin Kurs 

 over Vestfjorden, farer omkring mellem de lalrige Skjær og 

 Holmer, der paa mange Stfækninger beskytte Lofot-Ögrup- 

 pens Kyster mod det aabne Havs umiddelbare Indvirkning, 

 og gjör det muligt for Menneskene at vinde sikkert Fod- 

 fæste, at finde Ly for deres Boliger, Beskyttelse for deres 

 Sysler der, hvor dette ellers vilde blive dem umuligt. Paa 

 disse Smaaöer, hvis Form i Regelen er lav og afrundet, og 

 som hyppig prydes med en buntet Farveblanding af Skov- 

 nelliker CLychnis sylvestris), Kjærringtænder (Lotus cornicula- 

 tus), den prangende Rhodiola rosea, Skovgeranium (Geranium 

 sylvaticum), vild Spirea (Spirea ulmaria) og forskjellige 

 Skjærmplanler, medens deres Udseende riglignok alleroftest 

 er graat og nögent, samle sig om Foraarct tallöse Skarer af 

 forskjellige Söfugle, for der at formere deres Art, og gjöre 

 derved Oerne til indbringende Æg- og Duunvær for de res- 

 pective Eiere, der med Omhyggelighed vaage over Værets 

 ved Lovgivningen hjemlede Rettigheder, mindre af Hensyn 

 til den dermed forbundne Indtægt, den, de dog heller ikke 

 foragte, end fordi de glæde sig over det riglbevægede Liv 

 paa deres egne Grunde af Skabninger, hvis Huusholdning det 



