410 G. B. Barth 



lil at see i vore sydligere Egne. Herhen höre Bjerkelrosten, 

 der paa sine Steder i Birkelierne hækker i store Colonier, 

 Sneespurven, der stundom om Hösten, naar de komme ned 

 fra Fjcldene, samle sig paa Markerne i Flokker paa mange 

 Tusindo, samt begge Rypearterne, hvoraf paa Hasselöen især 

 Mængden af Dalryper gjör denne lille Ö af 3^ Miils Omkreds 

 rigere paa Vildt, end hvilkensomhelst anden Localitet af 

 samme Störrelse söndenfor Nordlandene. Jeg vil i det Fol- 

 gende faae nærmere Anledning til ved hver enkelt Fugleart 

 at udtale mig om sammes meer eller mindre hyppige Ud- 

 bredning. Forinden jeg imidlertid gaaer over hertil skal jeg 

 med et Par Ord omtale de Pattedyr, der mig bekjendt op- 

 holde sig paa og omkring Ögrupperne, og vil man ogsaa 

 blandt disse, forsaavidt angaaer de sig paa Landjorden op- 

 holdende Arter, see den Regel stadfæstet, at hvad der mang- 

 ler i Artsrigdom erstattes ved Individer, omcndskjöndt dette 

 Forhold for Pattedyrenes Vedkommende langtfra ikke er saa 

 iöinefaldende som blandt Fuglene. Af Landpattedyr fmdes 

 her foruden de allerede nævnte Huusmusen, Vandringsrotten 

 og Lemænnen, om hvis Forekomst jeg ikke har videre at til- 

 föie, folgende: 



1. Hermelinen eller Röskatten, (Mustela erminea) 

 der findes jevnt og hyppigt udbredt paa alle Öerne. Allerode 

 Morgenen efteråt det har sneel om Natten seer man dens 

 Spor overalt i Marken. De allesteds hyppige Steenurer give 

 den sikkert Skjul og Ly. Sommesteds har den ogsaa in- 

 qvarlcret sig i Ildhusene, hvilke den renser for Muus og 

 Rotter, medens den kun sjelden antaster Gaardens Höns, 

 hvorfor den der ikke ansees som nogen uvelkommen Gjæst. 

 Den lader sig ikke sjelden fange i Rypcsnarerne, naar don 

 selv er ifærd med at veide disse, ligesom jeg ogsaa har seet 

 den fanget i Sax, udlagt for Örnen med en Rype til Lok- 



