Zoologisk Reise i Lofoten og Vesteraalen. 411 



kemad: Den Mængde Levninger af drœbte Ryper, man Iræf- 

 fer overalt, hvor disse findes i noget Antal, hidrörer vel ikke 

 alle fra Rovfuglc og Ravne, men ogsaa for en Deel fra Rös- 

 katten, der er en slem Vildttyv. Jeg har ikke seet over en 

 halv Snees Stykker fangede, der alle havde den sorte Ha- 

 lespids, der charakteriscrer denne Art, saa at der idetmind- 

 ste blandt disse ikke var nogen Smaavæsel, CMustela vul- 

 garis) som hvis egentlige Hjem Nilson angiver de nordlige 

 Trakter af Skandinavien. 



2. Odderen (Lutra vulgaris) er ligeledes almindelig 

 langs alle Kyststrækninger, i hvis Nærhed findes tilstrækkelig 

 Steenur for den at skjule sig i. Af dens Spor om Vinteren 

 kan man slutte sig til dens Hyppighed. Den er især talrig 

 paa visse Punkter, der ret vel kjendes af Finnerne, som aar- 

 ligen fange og skyde en Mængde, idet de alene i denne 

 Hensigt drage om fra Sted til andet, ofte mange Mile fra 

 deres Ropæl. Som saadanne Punkter, hvor en Mængde Od- 

 dere sætte til, kjender jeg Eidsfjorden paa Langöen, Slöveren 

 Fjord paa Östvaagö, Store og Lille Moldö samt Ydersiden af 

 Vestvaagö omkring Handelsstedet Borgevær. Enkelt Mand 

 veider ikke sjelden 20 à 30 Stykker for Aarct, og gjör sig 

 saaledes deraf, da Skindet af Odderen er temmelig kostbart, 

 en ikke ubetydelig Fortjeneste. 



3. Den almindeligeRæv (Canis vulpes) forekommer 

 i betydeligt Antal paa alle de större Öer, fornemmelig paa 

 Langöen, Östvaagö og Vestvaagö, hvor man under Forbi- 

 seilingen ofte seer den löbo op fra Fjæren, som den jevnlig 

 besöger, for at oplede Fiskelevninger og Södyr. Paa Has- 

 selöen findes idethöieste kun et Par Ræve, der ere svöm- 

 mede over fra Langöen og rimeligviis ere af samme Kjön, 

 siden deres Antal i de 3^ Aar, jeg har opholdt mig der, 

 ikke har foröget sig. Dette er formeentlig en af Aarsagernc 



