Kunsten at veje. 3 



Kuns naar Massen Q og Lodderne P ere af samme Materie, 

 altsaa v = v', er Q = P. 



At stille Knivene parallele, kan Kunstneren uden Van- 

 skelighed med behörig Nöjagtighed udföre. Til at stille Op- 

 hængningsknivene i lige Afstand fra Centerkniven, har en til 

 videnskabeligt Brug bestemt Balance altid egne Corrections- 

 skruer. Imidlertid kan dette aldrig i strængeste Forstand 

 opnaaes; og om det endog et Öieblik var opnaaet, saa vil 

 den ringeste Temperaturforskjel imellem begge Bjelkens Arme 

 tilintetgjöre Ligheden. Hvorledes Virkningen af denne Ulig- 

 hed kan ophæves, Loddernes Underafdelingers indbyrdes For- 

 hold, og Balanccns Udslag med Nöjagtighed iagttages og an- 

 vendes til den finere Bestemmelse af Vægten af Massen Q, 

 vil blive klart af nedenstaaende Udvikling af Balancens Theorie. 

 C Tænker man sig et 



B ^ Plan lodret paa de tre 



parallele Knive, saa vil 

 dette skjære Centerkni- 

 ven i C, de to andre i 

 Punkterne A og B. G 

 ./ ; i" --i^ være Tyngdepunktet af 



Vægtbjælken med depaa- 

 hængte tomme Skaaler, eller dets Projection paa hiintPlan, 

 ifald det ikke er lagt igjennem Tyngdepunktet, R Vægten af 

 disse samlede Masser. Fælder înan CE lodret paa den rette 

 Linie AB, og antager CE som Abscisseaxe, C som Abscis- 

 sernes Begyndelsespunkt, saa er Coordinaterne af A, B og G 

 CD = «, DA = a, DB = -b, CE = /?, EG = ^ 

 Paa en brugbar Balance maa CD være yderst liden eller 

 = 0, saa at Punktet D uden mærkelig Feil kan ansees som 

 Middelpunkt for de om C concentriske Gradbuer, der ere 

 befæstede paa Balancens Stativ, og paa hvilke to Spidser 



