3* Chr. Hansteen 



altsaa er den störste Afvigelse fra Middeltallet f Milli- 

 gramme. 



Af det foregaaende Exempel sees, at der fra Balançons 

 Side ej kan forlanges större Nöjagtighed. Men dersom de 

 Lodder, hvis Sum udgjör P, og hvormed Massen O skal vejes, 

 ej ere nöjagtigt inddeelte, vil man faae et forskjelligt Re- 

 sultat, ifald man sammensætter Summen P ved en forskjellig 

 Combination af Loddernes Underafdclinger. Findes der f. 

 Ex. Underafdelingerne 1, 2, 3, 4, saa kan 5 forestilles baade 

 ved 4+1 og ved 3 + 2; 4 tillige ved 3+1; 3 tillige ved 

 1 + 2. Er der nu imellem disse Værdier, der burde være 

 ligestore, Forskjeller, som Balancen kan angive, saa finder 

 man ved Vejninger under forskjellige Combinationer, forskjel- 

 lige Resultater. At rette disse Fejl ved Lodderne, saa at de 

 havde det aldeles nöjagtige Forhold, og tillige den rette ab- 

 solute Værdie, er en praktisk Umuelighed. Thi fandt man f. 

 Ex.at4+l = 3 + 2 + a,4 = 3 + l + b,3 = l + 2 + c, 

 saa skulde disse Feil fordeles paa alle 4 Lodder, saaledes, 

 at tillige deres absolute Værdie blev rigtig. Og kjendte man 

 end disse 4 Correctioner, saa veed man ej, hvormeget man 

 ved et Filströg eller et Strög paa et Smergelpapir borttager; 

 og de som vare for lette, maatte forkastes. Vejningerne, 

 hvorved a, b, og c findes, kunne desuden gjenlages saa ofte 

 man vil, og man kan derved nærme sig saa meget til Sand- 

 heden, som Balancens Construction tillader; efter den sidste 

 Afslibning vil man dog altid finde en liden Forskjel, som 

 man ej vover at borttage, for ej at indbringe den modsatte 

 Fejl. Skal en Vejning udföres med den störste Nöjagtighed, 

 er det altsaa nödvendigt, at kjende hvert Lods absolute Vær- 

 die, eller den Correction, som skal lægges til dels nominelle 



