28 Chr. Hansteen 



smaae Værdier af de saiidsynlig-e Fejl af x, y og z. De 

 störste DifTerentser imellem den observerede og beregnede 

 Værdie af F er indtruffen ved 7r = 1000 og 800. Ved den 

 förste skinnede Solen paa den midterste Deel af Vægtbjelken; 

 dette blev forhindret ved de tre folgende Vejninger (800, 

 600, 400) 1), hvorved disse större DifTerentser sandsynligvis 

 ere oprundne under Opvarmningen og den derpaa folgende 

 Afköling. Naar saadanne Tilfælde forebygges, saa kan alt- 

 saa Factoren F, i det mindste i flere Dage, betragtes som 

 uforanderlig for samme Belastning ti, og saalænge intet for- 

 andres ved Balancen. 



Factoren F er den Forskjel imellem Vægterne P og Q, 

 som udfordres, naar disse omlægges paa Skaalerne, til at 

 frembringe et Udslag u^— U2 = lGrad paa Gradbuerne. 

 Ved meget smaae Masser er F kuns lidet over jö^qö Grain; 

 og da Ui — u^ kan observeres til yV Grads Nöjagtighed, saa 

 kan Balancen altsaa ved Vejningen af smaae Masser angive 

 en Forskjel af tttoT)^ »f et Grain eller 0,0065 Milligramme. 

 Ved Vejning af större Masser bliver F större, hvis man ej 

 anbringer Kuglerne; men ved disse kan den formindskes 

 efter Behag. Saaledes fandtes ved det ovenfor anförte Exem- 

 pel ved Afvejningen af de to Kilogrammer, hvorved alle tre 

 Kugler vare anbragte, F = 0,012 gr. = 0,777 Milligr., ognaar 

 Ui — u^ var bestemt til Nöjagtighed af ^V Grad, var altsaa 

 Resultatet nöjagtigt indtil 0,0777 Milligramme. 



Anvender man den Franske Methode, at veje P og Q paa 

 samme Skaal, nemlig först at balancere Q, ved at an- 

 bringe endeel ubekjendte Masser M, f. Ex. Hagel, paa den 



) Forsöget begyndte nemlig med större Belastninger og endte med 

 de tomme Skaaler. Selv disse Differentser af 0,0001 grain i Vær- 

 dien F ere ubetydelige. 



