Kunsten at veje. 29 



niodsatle Skaal, og iagltago Hvilepunktet u,; derpaa isiedet 

 for Q at lægge en Sum af Lodder = P paa samme Skaal, og 

 uxgilcige Hvilepuiikltt u^, samt ved Forögelse eller Formind- 

 skelse af P, at bestemme Factoren F, hvormed Ui — u^ skal 

 multipliceres; saa kan denne Methode ikke give den samme 

 Nöjagtighed, som den ovenfor beskrevne, og har desuden 

 flere Ubeqvemmeligheder» Thi for det förste giver enhver 

 Forskjel imellem P og Q et dobbelt Udslag Uj — u^ ved 

 Omlægningen; dcrnæst elimineres ved denne Omlægning fuld- 

 komnere de Forskjeller i Længden af Vægtarmene a og b, 

 som kunne fremkomme af ulige Temperaturforandringer, og 

 endelig udfordres der til Reduction til Vacuum, at lage Hen- 

 syn til den forskjellige specifike Vægt af de tre Masser M, 

 P og Q, altsaa en vidtlöftigere Beregning. 



De meget forskjellige Angivelser af det Franske Kilo- 

 grammes Vægt, udtrykt i Engelske grains eller andre Vægt- 

 Eenheder, som forskjellige Physikere have angivet, formoder 

 jeg kunne udledes deels af Forsömmelse i at undersöge Cor- 

 rectionerne for de ved Sammenligningen anvendte Lodders 

 Underafdelinger, deels af Reductionen til Vacuum ved unöj- 

 agtigt Bekjendtskab til Loddernes specifike Vægt, og maa- 

 skee ogsaa af de anvendte Balancers mindre Fuldkommenhed, 

 og en mindre fuldkommen Vejningsmethode. 



