52 O. J. Broch 



rode Deel af Solspectret bruges bedst et rodt Glas, der kun 

 lader see den rode og orange Deel af Spectret indtil VI. 

 Linien IV viser sig da omtrent midt i denne Deel af Spectret. 



Nogen skarp Overgang mellem Farverne i Solspectret 

 bemærkes ikke. Lidt skarpere end ellers er dog denne Over- 

 gang fra Orange til Guult ved VI og Guult til Grönt ved 

 VII, samt fra Grent til Blaat mellem IX og X. Guult indta- 

 ger kun en liden Deel af Spectret fra VI til lidt bortenfor 

 VII, men er meget intensiv. 



Da jeg först sammenlignede det af mig optegnede Spec- 

 trum med de, der findes i de sædvanlige Læreboger CPouillet, 

 Baumgartner, Lamé, Herschell, Radicke) og de der angivne 

 Farvegrændser, blev jeg hoist usikker om hvilke Linier de 

 7 Frauenhoferske med B, C, D, E, F, G, H betegnede Linier 

 vare. Mellem de forskjellige Tegninger var heller ingen syn- 

 derlig Lighed. Jeg maa derfor antage at disse Tegninger 

 i Almindelighed ikke udföres efter Naturen, og at ingen 

 synderlig Omhu derpaa anvendes. Jeg tog derfor for 

 mig Frauenhofers i Münchener Akademiets Afhandlinger 

 af denne Kunstner selv med saa udmærket Flid udförte 

 Tegning af Spectret, saaledes som samme viser sig for 

 det med en Kikkert bevæbnede Oie. Da imidlertid flere Li- 

 nier, der for det blotte Oie vise sig som stærke enkelte 

 Streger, ved lagltagelse gjennem en Kikkert ofte oplöse sig 

 i en Mængde tætstaaende svage Streger, og tillige en utallig 

 Mængde för usynlige Streger nu træde frem, er en Sammen- 

 ligning mellem to saadanne Tegninger ikke let. Enhver vil 

 let i et analogt Tilfældc kunne overbevise sig herom ved at 

 sammenligne Maanens Billede, saaledes som det viser sig for 

 det blotte Oie, med et Maanekart. 



Enkelte Frauenhoferske Linier, som H, vare vistnok let 

 kjcndelige, men om de vigligste i den lysere Deel af Spectret 



