140 M. Sårs. Beretning- om en zoolog^isk 



niilis utrinqve 93 — 95, alternis, semilunaribus, sessilibiis, sli- 

 pitem obliqve circumdantibiis, spiculis armalls, serietn cellu- 

 larurn 8 — 10 gerenlibiis. Öxfjord, paa 240 Favnes Dyh, sidder 

 med den sterile Deel af Stilken nedsænket i D yndet. Denne 

 mærkelige nye Art afviger fra de andre a f samme Slægt ved 

 Tilstedeværelse af talrige Spiculæ, livilke Yirgularierne mangle 

 Cvide Ehrenbergs Corallenthiere d. roth. Meeres p. 65), idet- 

 mindste den hos os forekommende V. mirabilis Müll. Derimod 

 stemmer i denne Henseende den i Lofoten opdagede Virgu- 

 laria Christii Kor. & Dan., som forövrigt adskiller sig ved 

 den totale Mangel af Finner, idet Cellerne ere sessile, over- 

 eens med vor Art. Jeg fandt nemlig ved nyelig at undersöge 

 hiin, at dens Celler have talrige hvide glindsende Spiculæ, 

 som stötte deres Vægge og ere stillede i Knipper, der lobe 

 spids op mod Cellernes frie Ende. Ogsaa Polypernes 8 fin- 

 nede Tentakler have ved deres Basis og langs ad deres ydre 

 Side en hvid Slribe af Spiculæ (il^ke mellem Tentaklerne som 

 hos Pavonaria qvadrangularis Forbes, Johnston Brit. Zooph. 

 2 F. 31 f. 5, 6), som dog ere mindre og finere end de i 

 Cellernes \ægge. Begge disse Sofjære danne saaledes ved 

 Tilstedeværelsen af Spiculæ Overgangen til Pennatula. For 

 denne sidste Slægt bliver der fölgelig intet andet Characte- 

 ristisk tilbage end de store frie Finner. Men af hvor liden 

 Betydning Finnerne ere, see vi deraf, at de hos nærstaaende 

 Former snart, som hos V. finmarchica, kunne være tilstede, 

 og snart, som hos V. Christii, mangle. Man maa derfor enlen 

 danne en ny Slægt for de med Spiculæ forsynede Virgularier, 

 eller forene dem med Pennatula, og lade Virgularia enten 

 forsvinde af Systemet eller bibeholde det for de Arter som 

 ikke have Spiculæ. 



26. Pri m no a lep a di fera (Gorgonia) L. Öxfjord & 

 Hammerfæst, store Grene af næsten 1 Alens Længde, paa 



