Reise i Lofoten off Finmarken. 193 



'Ö 



denne bekjendte Art, som af og til forelvommer ved Bergen 

 og temmelig hyppig ved Chrislansund, afviger fra Middel- 

 havets, foruden derved, at den er meget mindre (kun | — 1^" 

 lang, hvorimod Exemplarer fra Middelhavet ere 2" lange), 

 ogsaa ved dens stærkt glindsende Epidermis, som hos hiin 

 er meget mat, samt ved Farven, som aldrig er guulrod (fulvus), 

 men meget lys brungråa eller brunguul med brune, ofte 

 næsten sorte, punkterede Spirallinier. Er den saaledes ikke 

 en forskjellig Art, bliver den i al Fald en stærkt udpræget 

 climalisk Varietet. Dyret rödlighvidt. Sidefuren med Gjellerne 

 brunröde. Munden skydes stundom frem som en stor rund 

 Knude og viser de 2de Maxiller, der ere besatte hver med 

 en halvcirkelformig Rad af vandklare hornagtige Tænder. 



159. Pontolimax nigra (Limapontia) Johnst. Almin- 

 delig mellem Conferva rupestris i Stranden ligetil Hanimerfæst. 



160. Æolis papillosa CLimax) L. -Doris bodöensis 

 Gunn. I Oxfjord fandt jeg mellem Strandstenene ved stærk 

 Ebbe Exemplarer, der vare ligesaa store Clè" lange) som 

 ved Bergen. Ogsaa forekom sammesteds faslhæftet til Stene 

 dens nys lagte lange baandformige sammenslyngede blegrode 

 Ægsnor. 



161. yEolis branch i alis (Doris) Müll. Af denne ved 

 Bergen almindelige Art, som ogsaa forekommer i Lofoten 

 og ved Tromsö, og sædvanlig har blodröde eller brunrödo 

 Gjeller med hvid Etulespids, fandtes i Oxfjord en Varietet 

 med leverbrune Gjeller med opak kridhvid Endespids paa 

 Laminarier i 3—4 Favnet Dyb. 



162. Æolis spee. I Havösund paa Campanularia fru- 

 licosa. Staaer nær ved Æ. papillosa, men Gjellerne ere 

 trinde og i Enden but tilrundede, medens de hos hiin ere 

 noget fladaglige og spidse i Enden. Tentaklerne og Labial- 



VL 2 



