220 J. Norman. 



liggende Steder sandsynligviis i stor Mængde tidligere anlio- 

 bede Snee nelop syntes at være bortgaaen , uagtet Sommeren 

 nu næsten var forbi, og der endog faldt ny Snee under vort 

 Ophold der. 



Vor næste Udflugt liavde Bestigningen af Galdho tilMaal; 

 vi tog tilhest opad Visdalen til dennes överste Sæter, der 

 ligger lige ned for Galdhöpiggen ved eller noget ovenfor 

 Birke-Grændsen. — Landskabet var her særdeles öde og 

 Vegetationen trist; Luzula parvifiora og hyporborca voxede 

 lige ved Sæteren, og en forvoxen Fofm af Ranunculus pyg- 

 mæus stod i Frugt udenfor Sæterdoren; ved Elven viste Ara- 

 bis petræa sig, og paa de steile Bakker, som före op til 

 Galdhö's evige Sneemarker, kom de almindelige Höifjelds- 

 planter tilsyne men i en forkuet og ussel Tilstand; jeg fandt 

 her kun en eneste Plante, som jeg ei tidligere havde bemær- 

 ket, nemlig Mulgedium alpinum, der stod i Knop og uden en 

 eneste Blomst. Det var mit Önske at bestige Galdhö-Piororen, 

 da det vilde have været af særdeles Interesse at observere 

 Lichen- Vegetationen paa dennes nögne Klippesider, der rundt- 

 om ere omgivne af et Sneehav; men det stadige Uveir, som 

 under hele vort Ophold i disse Egne stedse havde lagt vore 

 Undersögelser Hindringer iveien, tilintetgjorde ogsaa denne 

 Plan. 



Vore to sidste Höifjeldstoure gik atter op paa Loms- 

 eggen, som det eneste Sted, hvor vi kunde vente at gjöre 

 noget Udbytte. Den 4de September besteg vi den for sidste 

 Gang, idet vi fulgte en lille af et livligt grönt Belle omgiven 

 Bæk midt imellem Hoft og Anvord. Naar jeg undtager vor 

 Tour til Jondalen, var denne den eneste Udflugt i Höifjcldet, 

 hvorunder vi havde Opholds-Veir, og om den end ei skaf- 

 fede os mange Sjeldenheder, var dog Vegetationen i denne 

 Fure afFjeldet frodigere og smukkere, hvad Enkellhederne an- 



