Beretning om en botanisk Reise i Gudbrandsdalen. 223 



keligt til mit Herbarium; Gymnadcnia albida saa jeg aldrig 

 med Blomst og Archangelica officinalis, der var temmelig 

 almindelig, ei engang med Slænget. De fleste Foraarsplanter 

 stode 4de September i Knop og Blomster i Vidjebeltet, 

 uden at staae i nogen nærmere Berörelse n ed permanente 

 Sneebræer. At Vinteren havde viist sig usædvanlig odelæg- 

 gende for Vegetationen — skjönt vist; ok paa en anden Maade 

 — ogsaa i de sydligere og lavere Egne, havde jog god An- 

 ledning til at observere paa Reisen fra Christiania til Eids- 

 vold, thi langs Veien vare alle Skovkrat ganske gule af i 

 Tusindtal hendöede Eene-Buske, hvorimod disse ingen Skade 

 havde lidt i Gudbrandsdalen. 



Efter hvad jeg her har oplyst, vil man let kunne indsee, 

 at Vegetationens egen Tilstand i Forening med de ugunstige 

 Veirligts-Forholde, hvorunder mine lagttagelser ere gjorte, 

 maa have bidraget meget til at gjöre den medfölgende Kata- 

 log mindre fuldslændig end jeg kunde önske. 



För jeg gaaer over til AfTatlelsen af denne, skal jeg til- 

 lade mig at gjöre nogle faa Beroærkninger om den under- 

 sögte Egns naturlige Forholde, fornemmelig forsaavidt de kunne 

 have nogen Indflydelse paa Vegetationen i det Hele taget og 

 Planternes Höide-Stigning over Havet i Særdeleshed. 



Det undersögte Gebet ligger under en Polhöide mellem 

 61° 30' og 61° 55' og ^n Længde mellem 26° og 27° 10' 

 ostl. f F. 



Gebetets ostligste Punkt er den nærmeste Omegn afLaur- 

 gaard, dets vestligste Punkter Galde i Bæverdalen og den över- 

 ste Sæter i Visdalen, dets nordligste Jondalen og dets syd- 

 ligste Sydenden af Russvand. 



