Beretning om en botanisk Reise i Gudbrandsdalen. 229 



rödligbrime, ligesom forbrændte eller tjærede Tommervægg-e, 

 et Udseende, der niaa være en Folge af en stærk Solvärmes 

 ligesom sydende Indvirkning paa Tömmerets resinösc Dele. 

 Det hele Gebet, og fornemmelig det nærmere Havet og de ko- 

 lossale Sneerefervoirer liggehde Lom er i en ganske usæd- 

 vanlig Grad udsat for stærke Storme, der i et Nu om Vinte- 

 ren kunne feie al Snee ud i Elven og Våndet, eller om Ho- 

 sten afblæse Kornet; man tor i denne Egn ei höstplöie, for- 

 di man udsæUer sig for, at Stormen bortförer al den löse 

 Muldjord. 



At det barske slormfulde Veirligt, Havet og de store 

 permanente Snee-Massers Nærhed, Dalförernes Sneverhed og 

 fremfor alt Fjeldsidernes Steilhed maa udöve nogen perturbe- 

 rende Indßydelse paa Vegetationens Udbredning i Forhold til 

 Höiden over Havet og Stedets geographiske Beliggenhed, er 

 meget sandsynligt. 



Hvor Fjeldsiderne ere saa steile som i Lom og Bæ- 

 verdalen, erholde de reent mechaniske Krætter et friere 

 Spillerum til at influere paa Vegetationens Udbredning; Lav- 

 landsplanterne ville have större Vanskelighed ved at naae 

 op til den samme Höide som paa en jævn Skraaning, medens 

 paa den anden Side Höifjeldsplanterne med langt större 

 Lelhed ville kunne nedstige i lavere og for dem ellers frem- 

 mede Regioner. 



Usædvanlige klimatiske Forholde, saadanne som det her 

 raadende excessive stormfulde Veirligt, ville ogsaa let give 

 Vegetationen et mere indjviduelt Præg med Hensyn til dens 

 geographiske Distribution og derved tillige gjöre den mindre 

 egnet til at oplyse os om de almindelige Love for Plante-Udbred- 

 ningcn. — Det vilde endnu ei have saa meget at betyde, hvis det 

 kun var en indbyrdes proportional Forögelse eller Formind- 

 skelse af alle Planters Stifrninffs-Grændser m. H. t. den ab- 



