296 Liidviff Kr. Daa. 



ö 



ved Sprog, der paa den Maade forsvinde. De pleje tvertom 

 at udslukkes med eet, idet Folkestammens sidste Repræsen- 

 tanter under Paavirkning" ai" Had og- Frygt haardnakket endog 

 afsondre sig stærkere fra det dem overvældende fremmede 

 Element. 



Men allerede for henved 200 Aar siden paaslod en i 

 det Litauiske kyndig Historiker, Prætorius, at hine oldpreus- 

 siske Levninger vare et uselt Makværk af Præster, som vare 

 næsten ganske ukyndige i det Sprog, hvori de vilde over- 

 sætte. Vistnok bære ogsaa disse Oversættelser de tydeligste 

 Præg af den groveste Unöjagtighed enten i Nedskrivning 

 eller i Tryk. Saaledes forekommer Gen. Sing. Mask. af den 

 bestemte Artikkel paa faa Blade i otte forskjellige Former. 

 Af denne Grund kan man heller ikke lægge nogen Vægt paa 

 den ellers saa forunderlige Omslændighed at Sproget kuns 

 synes at have havt en Hvislelyd, S. Ikkedesmindre har Va- 

 ter forsvaret disse preussiske Levningers Æglhed endog med 

 den ulingvistiske Formening, at det Litauiske maaske i en 

 sednere Periode kunde have optaget sin större Formrigdom 

 af det Slavoniske (S. XXX). Pott (Lith. Borus. P. 1. P. 13) 

 medgiver at saavel den ukonsekvente Ortografi som Bru- 

 gen af wirst til at udlrykke Futurum og Passiv vække væ- 

 senllige Tvivl om ikke disse Oversættelser ere altfor daarlige 

 til at kunne tillægges noget. stort filologisk Værd. Dette be- 

 styrkes ogsaa derved at ved Siden af den tyske Form wirst 

 forekommnr ogsaa (Vater S. 104) flere Former af Verbet 

 postat CinQ litt. pasloju (pr. Ind.) polsk postac, poslanac 

 (der ogsaa omtrent er ligebctydcnde med tysk werden og 

 lat. exislo). 



Ligcsaaiidt som de Litauiske Folkpslag udmærke sig ved 

 Talrighed, fortjene de Opmærksomhed formedelst sin Kultur. 



