298 Ludvig- Kr. Daa. 



12) Betrachtung der Litauischen Sprache v. Ruhig. Kön. 

 1745. 



13) Anfangsgründe einer litauischen Sprachlehre v. C. G. 

 Mielcke. Königsberg 1800. 



14) Litauisch deutsches und deutsch litauisches Wörterbuch 

 von C. G. Mielcke. Königsberg 1800. 



Hvorved man niaa niærke at de tvènde sidste Skrifter af 

 Mielcke egentlig ere fo logede Udgaver af de to næst fore- 

 gaaende CIO og 11) af Ruhig. Denne Forfatter nævner tre 

 endnu ældre Lit. Grammatikere: Klein, Schnitze og Haack. 

 Fremdeles omtaler Mielcke Gr. S. 165 og 193, 196 et Par 

 Andagtsböger, dels for de katholske dels for de protestantiske 

 Litauere, samt nogle oversatte Vers. I det engelske Bibelsel- 

 skabs Reports berettes, at det har udgivct hele Bibelen baade 

 paa Lettisk og Litauisk. Avisberetninger have ogsaa i i\en 

 sidste Tid næVnt Tidninger i det mindste i det Lettiske. Af 

 egentlig originale Frembringelser nævnes kuns i Mielckes 

 Lex. zweite Vorrede Kjærlighedsviser, Dainos. 



Af disse Skrifter have 2, 6, 7, 10, 11, 12, 13 og 14 

 været mig tilgjængelige. 



Den bedröveligen fortrykte Tilstand, hvori det litauiske 

 Folk nu befinder sig, staar i en mærkelig Strid med det saa- 

 kaldte litauiske Storhertugdömmes store Magt, da det 1386 

 under Jagiello forenedes med Polen. Men de fleste af dette 

 Riges Provinser nævnes udtrykkclig som erobrede Lande, be- 

 boede Slavoner, hvilket saavel deres Navn Rus beviser, som 

 ogsaa at ejendommelige slavoniske Sprogarter, og kuns saa- 

 danne, ere herskende der. Litauen bestod efter Chodzko, 

 Tableau de la Pologne 1831, ikke blot af Palatinaterne Wilna, 

 Troki og Samogitien, der for det meste nu beboes af Li- 

 tauere, men derhos af Palatinatet Nawogrodck, fordum czarna 



