Om den litauiske Folkes lamme. 309 



cllcr nyere Forfattere bcnægte to Folkeslags Slægtskab, da 

 det kims er selve Sprogsaminciiligniiigcii som derom kan give 

 fuldt Lys, saasnart Forbindelsen mellem de to Nationer er 

 saa svag at de ikke forståa hinandens Tale. Delte er nemlig 

 den eneste Maalestok for Lighed eller Forvantskab, som Per- 

 soner uden Sprogstudier kunne anvende. De slavoniske Na- 

 tioner finde saamcget snarere paa at anvende denne ind- 

 skrænkcde Maalestok, som deres Sprog (Polsk, Russisk, Böh- 

 misk 0. s. v.) virkelig staa hinanden saa nær, at de ere ind- 

 byrdes forstaaelige uden Tolk, naar Talen gaar ud paa me- 

 get dagligdagse Gjenstande, ligesom at den ringeste Övelse 

 og Sammenligning gjör dem det let at tilegne sig en saadan be- 

 slægtet Sprogart fuldkommen. Da disse saakaldte slavoniske 

 Sprog altsaa næsten ikke ere andet end selvstændigen udbildede 

 Dialekter, forekommer et virkelig beslægtet Sprog, som det 

 Litauiske og Lettiske, Slavonerne ganske fremmed, fordi de 

 ikke forståa det, og fordi det staar i samme Forhold til deres 

 som t. Ex. Dansk til Tysk. 



Det er derfor den ethnografiske Videnskab, som ikke 

 alene skal bevise Folkenes indbyrdcs Slæglskab til binanden, 

 men endog bestemme dels Grad. Thi ringe er den Kun- 

 skab, som i og for sig meddeles ved Oplysningen om at to 

 Gjenstande staa i Klasse sammen, naar ikke Klassens Grad 

 er given. Med andre Ord, saadanne Videnskaber som Elh- 

 nografi og Naturhistorie ere ikke komne ud af Begyndelses- 

 grundene, saalænge de ikke have formaaet at opstille et 

 Klassesystem. 



En af de störste Aander, som have offret sig for denne 

 Videnskab, den udodelige Rask, forsögte allerede i 1818 at 

 opstille et elhnografisk System CAfhandl. 1. D. S. 5). Uagtet 

 dette Udkast just blev skrevet förend han tiltraadte den store 

 Rojse, som væsentligen gjorde ham til en kosmopolitisk og 



