318 Ludvig Kr. Daa. 



i Europa som i Asien, og virkelig- ogsaa mange ny Sprog 

 ere opkomne i de historiske Tider, saaledes kunne Nationer 

 (i ethnografisk Betydning) blive til saavel i den ene som 

 i den anden Verdenspart, da dertil kuns udfordres Bevidst- 

 hed om indbyrdes Lighed og Opfatlelse af dens Modsætning, 

 Uliglied med Naboerne. 



Hera f fölger ogsaa at hvor historiske Kjendsgjærninger 

 mangle, er man ikke af to Stammers Forskjellighed i Sprog 

 alene berettiget til at danne sig historiske Gjætninger om 

 deres Indvandring som forskjellige til det Land, de nu bebo. 

 De Forskjelllgheder, som ovenfor ere betegnede med Kunst- 

 ordet Ordener, (saasom mellem Græsk og Latin, Tysk og 

 Islandsk, Kymrisk og Galisk, Litauisk og Slavonisk) behove 

 ingenlunde at have existeret ved de dertil hörende Folkeslags 

 Udvandring fra Asien eller Nedsæltelse i deres nuhavende 

 Bopæle. Den i Aarhundreder fortsatte Afsondring maatte af 

 sig selv frembringe et forskjelligt Tungemaal i Italien og i 

 Hellas; i Irland og i Storbritanien. CTil Skolland anlages 

 Hojlænderne at være indvandrede i sednere Tider fra Irland); 

 i Skandinavien og i Tyskland. Dersom den skriftlige Over- 

 leverelse virkeligen tier om naar og hvorledes denne Forskjel 

 er opstaaet, er der ingen tænkelig Grund til vilkaarligen at 

 overfore den paa Asien og at sætte Nationens Oprindelse i 

 et Tidsrum, der gaar forud for dens Indvandring til dens 

 nuværende Bopæl. 



Men ligesom denne selvslændige organiske Udvikling har 

 havt den væsentlige Indflydelse til at danne Sprogene, saa- 

 ledes vise alle de nyeste Undersögelser at Sprogblandinger 

 virkeligen have havt en meget stor Indflydelse, idetmindste 

 paa Ordforraadet. Saavel de slavoniske og litauiske, som 

 skandinaviske Sprog indeholde saaledes store Blandinger med 

 Finsk, en naturlig Folge af at hine japeliske Folkeslag altid 



