Om den litauiske Folkestanime. 319 



i de historiske Tider have været denne frenim?de Stammes 

 Naboer og fordelmeste Herrer. Det Litauiskes store Paavirk- 

 ning af de germaniske Sprog er forhen berört. 



I Overensstemmelse med denne Theori maa man uden 

 Tvivl ogsaa modificere de sædvanlige Forestillinger om Fol- 

 kevandringer. Den almindelige Mening at ved saadanne vt 

 Folk er rent traadt i Stedet for et andet paa- samme Sted, 

 fordi det helt og holdent har udröddet det eller denation^ili- 

 seret det, er vistnok i det hele iirigtig, da den kuns frem- 

 stiller Undtagelsen. Et Folks fysiske Udröddelse horer vist- 

 nok til de allersjældneste Begivenheder i Historien, saa at 

 man aldrig er berettiget til at forudsætte noget saadant uden 

 Bevis. De nyeste Undersögelser have jo vist at flere saa- 

 danne Udröddelser, som Historien antog, ikke have fundet 

 Sted. 



De gamle Ægypter ere saaledes ikke blcvne udröddede 

 af de arabiske Erobrere, men leve fysisk endnu. Ikke alene 

 de kristne Kopter C^er ere meget faa) men ogsaa den træl- 

 bundne Agerdyrkerklasse, de muhamedanske Fellaher, ere 

 Born af Faraonernes Undersaatter, som have glemt sit Sprog 

 og sin Religion. Indianerne paa Antillerne ere heller ikke 

 aldeles udröddede, men smeltede sammen med Negrene til 

 en Slavekaste, der fejlagtigen er betragtet som udelukkende 

 afrikansk. 



Denationalisering er, som man ogsaa af disse Exempter 

 kan se, hyppigere. Preusserne ere, ligesom mange Slavoni- 

 ske Stammer, denationaliserede til Tyskere, ikke at omtale 

 de store Virkninger af Romernes Erobringer. Men endnu 

 bliver det et Spörgsmaal om saadanne Begivenheder vare 

 sædvanlige i de barbariske, urhistoriske Tider. Samtlige de 

 Begivenheder, som kunne historisk oplyses, hvor en Nation 

 har aflagt sit Sprog have, fundet Sted formedelst en höjere 



