322 Ludvig Kr. Daa. 



de eg-entlige Litauer. Thi den lettiske Grammatiker Sten- 

 der briiger S. 2 Navnet oberlausitzisch om en Sprogart, 

 som stuar imellem Lettisk og- Litauisk. 

 1)) Lutici, lat. Leutizi t. Lutizen, 2 Th. S. 550, 560. var det 

 andet Navn for den nærmere Östersöen boende Slavon- 

 ske Stamme, som ogsaa i Middelalderen var kjendt under 

 Navnet Weleti, Wlci, Wlckowe (Wilzer), hvilket kan 

 udledes af Wilk, Uilv. 



Szafarzik godtgjör, i hvilken historisk Forbindelse denne 

 Stamme har staael med Litauerne, 566, 569. 610 — 618, 

 og udleder endog Navnet Wilna eller Wilda (Litauens 

 Hovedstad) af dem. Dog synes han kuns at udlede den 

 af ham paaviste Lighed i Sprog af Naboskab i de histo- 

 riske Tider. 



c) Lulici, Ljutici, et gammelt Folk i Rusland CLat Lendizi, 

 Leudizi). Navnet udlcdcr han at Ljut Cacer) 3 Th. 

 140, 23. 1) 



d) LuCane, gr. ^£r^«rfVo^, p. £aczanie, £eczanie, lat. Len- 

 zanini, Beboerne af Landskabet Luky i Guvernementet 

 Pleskow. 2 Th. S. 113, 111, 54. 



e) LuCane, en Stamme af Czekherne i Böhmen 2 Th. 445. 

 I deres Distrikt fandtes Bygden Luka. 



1) Szafarzik anförer til Bcstyrkelse et Sted af Helmolds Chron. Slav. 

 1. 2. Hi quatuor populi (Kyzini, Circipani, Tholenzi et Rhedari) a 

 fortitudinc Wilzi sive I^utici appellantur. Men dette maa ikke nüd- 

 vendigvis fortolkes som om det var en Angivelse af Oprindclsen 

 til Navnet Lutici. Thi Wilzi er ganske simpelt Flertal (cg. Wilci) 

 af Wilk, der betyder en Ulv, Symbol paa Tapperhed, Slav. Alt. 2 

 Th. 564. og llclmold behöver saalcdes ikke at have lænkt ndcn 

 paa delte ganske almindelige Ord, hvis Betydning ligger nær for- 

 haanden, medens Ordet ljut er sjældnerc. 



