Om den litauiske Folkeslamme. 329 



Efter denne Anvisning turde det maaske ikke være fov 

 voveljgt at henföre hine Nationalnavne for de litauiske og 

 slavoniske Stammer, hvori Roden er dels Lat, £ot, Ljet, Lejt, 

 Lit delsLuz, Lnt, Lent, Laut, Ljut, LuC, samtlige til det let- 

 tiske Ijaudis, polsk lud og ludzie, rus. Ijudi, bom. lid, lidi, 

 tysk Leute, isl. liô: nit i Bemærkclsen Folk, Mennesker. 

 Til Bestyrkelse kan ikke blot anföres det ny-snævnte rus. 

 Ijudjanin, men ogsaa den endnu ældre Oversæltelse af gr. 

 Xaoc, med Ijudii Sz. Sl. Alt. 2 Th. 231. q 



Saavel det Litauiske som Lettiske have i det Væsentligc 

 samme Lydsystem som de slavoniske Sprog. Dette fremgaar 

 temlig klart af den litauiske Orihografi, saaledes som den 

 er fremstillet og forklaret af Ruhig og Mielcke. Den af dç 

 tyskdannede Præster for det lettiske Sprog antagne Retskriv- 

 ning er derimod saa aldeles ensidigen indrettet efter tysk 

 Mönster, at Sprogets egentlige Lydsystem kuns vilde være 

 en Gjenstand for Gjætiiing, dersom ikke Rosenbergers Gram- 

 matik, formedelst flere Sammenligninger med den russiske 

 Udlale, havde oplyst baade de lettiske Bogstavers virkelige 

 Betydning og dennes ægle slavoniske Karakter. 



Det fremgaar af en Sammenligning mellem de lettisk- 

 litauiske Bogstavrækker og de slavoniske Sprogs; 



at det litauisk-leltilske ikke har en eneste Lyd, som er 

 uhört i eller fremmed for de slavoniske Sprog, 



at begge disse Sprog aldeles savne Lydene g F. 



(Ruhig S. 8. Stender 6). Bogstavet Ö er ogsaa ukjendt i de 



slavoniske Sprog. Det samme gjælder ligeledes i deres op- 



rindelige Skikkelse om F. Baade cp og -D- anvendtes vel i 



VL 3 . V2 



