334 Ludvig Kr. Daa. 



or blöd (înoulUè) snart slöjfes Vokalen sammen med Jodly- 

 deu til et difthonfjisk Tegn je, ja, ju, hvorved allsaa Lyden 

 fremstilles soin om den tilliörte Vokalen. Den samme Dob- 

 belthed findes ogsaa i de Sprog-, som anvende de latinske 

 Bokstaver. Forskjellen bestaar kuns i at de istedelfor det 

 efter Konsonanten staacnde jer, sætte over den et Komma, 

 og- istedelfor de særegne Tegn for Tvelydene skrive enten I 

 eller J med en folgende Vokal, eller ogsaa sætte et Punkt 

 over Vokalen, som udtrykker at j skal höres foran den. Ud- 

 talen betegnes altsaa enten pie, pe, pe eller pje. De Kon- 

 sonanter som kunne modtage denne Tilsætning af et j ere i 

 Polsk, Rus. Laus. Gammel- og Ny- Böhmisk p, b, w, m, 

 n, r, c el. t, z, (der dog fattes i Laus.) dz el. dje (ligesaa) 

 5 (ligesaa). Laus har derhos alene /; /* haves i det Ny Bom. 



I det nyere Böhmiske, udtrykkes Lyden (Ziaks Gram. 

 og KoneCnys Lexikon) ved et Tegn over e samt ved et Kom- 

 ma til t, d og n. Saaledes joe^ (pje^j, «owaCkonja) (Hestens). 

 At denne Lyd har sin Oprindelse af et med Konsonanten 

 sammensmeltet j el. i, viser sig ogsaa i denne Orthografi der- 

 ved at det mouillerende Tegn udelades, naar der efter et 

 saadant Bogstav fölger et i, saasom choditi (for chod- 

 ziti, uàlales chodzjifji, at gaa) Ziak S. 4. S og ^anföres ikke 

 af Ziak i denne Dialekt at undergaa en saadan Forandring 

 og findes heller ikke i KoneCnys Lexikon at have et c efter 

 sig. Men dcrimod forekomme Ord, i hvilke det ligebety- 

 dende J staar efter s og z. saasom sjednati (forene) zjednati 

 (anskaffe). 



At disse Betegnelser virkelig ere ensbetydende vise de 

 righoldige Sammenligninger af Dialektformer, som findes i 

 Safarziks Narodopis og Jordans lausitziske Gram. Saasom 

 Nar od. S. 76. sammenstilles polsk mje (eg. mie) med 



