336 Ludvig Kr. Daa. 



lios ham har man derfor disse moiiillcrede Bogslaver ganske 

 tiildslændigen anförte, ligesom han ogsaa udlrykkehg gjör 

 opmærksom paa Lydens Overensstemmelse, naglet Betegnel- 

 sens Forskjellighed, idet j-Lyden ved de flydende Bogstaver 

 samt g og k ndtrykkes ved en Slfeg over Bogslaven, ellers 

 ved et j efter den. Han anförer da pj, hj, trj, kj, (jj, Ij, 

 ^fV\ HJj i^j' Derimod bemærker hverk(Mi han eller nogen af 

 de andre Sproglærere nogen analog Modification af Ilvisle- 

 lydene s, z^, c og ch. 



I det litauiske betegnes denne Lyd dels med i, hvilket 

 Grammatikerne i saa Fald sige danner en uegentlig Dilthong 

 med den folgende Vokal, dels med j. Men det erKjendes 

 udtrykkelig at Lyden tilkorer den foregaaende Konsonant, 

 hvilken den meddeler sonum difiTusiorem s. duriorem. Den 

 forekommer efter p, b. w, k, g, Ij m, n, r, s, z, Cj dz>. 



Det sidste åz falder rimeligvis sammen med den i Lexikonnet 

 to Gange forekommende Betegnelse åie. Thi i det Polske 

 er Lyden dz, el. dzi opkominen af die, som bestandig for- 

 vandles dertil (gospoda (Herberg) i Dat. og Lokativ ^o^joorf- 

 zie^ istedetfor gospodie, som vilde folge af de aliniiidelige 

 Deklinationsregler). Sammenlign hermed de engelske Ord 

 Jew og deWy church og natural. De let. Bogstavovergange 

 bevise ogsaa noksom at dz er udgaaet af d ligesom c af t. 

 saaledes zodis, Gen. zodzio istedetfor zodio og zaltis ^ G. 

 zalcio for zaltio. Hine tvende Ord diewas (Gud) og dienas 

 CDag) have Sprogets förste Oplegnero rimeligvis skrevet paa 

 denne Maade, istedetfor dzewas og Dzenas el. dziewas og 

 dzienas, for at anskueliggjöre den saa m egot yndede Lighed 

 med de latinske Ord Deus og dies^ uagtet man derved for- 

 dunkler den naturligere Sammenstilling, nemlig at lit. dzienas 

 er identisk med polsk dzien, i]\u\\<\gcn at det förste har en 



