Om den litauiske Folkes lamme. 341 



dant indbyrdes Forhold til hinanden, at neppe noget Sprog 

 kjender mere end to eller tre af dem. 



G forekommer i Böhmisk og Laiisilzisk (Jordan S. 25) 

 kuns i nogle fremmede Ord. I Böhmisk og Laus. skrives og 

 udsiges stadigen h, hvor t. Ex. Polsk har g. Disse to Sprog 

 adskille derfor kuns k, h og ch. Det Russiske har derimod 

 ikke, ligesaalidet som detKirkeslavoniske, i sit Alfabet optaget 

 noget Tegn for H. Bogslavrækken kjender kuns ky ch (kh, y) 

 og g. Med det sidste Bogstav skrives de Ord som i andre 

 Sprog have H saasom Geroj CHelt), Gerold (Herold), Gercog 

 (Hertug). Dets Lydsystem danner allsaa med Hensyn til 

 Ganebogstaverne en Modsætning til det czekhiske og lausit- 

 ziske. Den polske Orthografi atter kjender vel baade h og 

 ch, men Udtalen slaar dem sammen. Den erkjender altsaa 

 kuns ky g og ch. Det samme er ogsaa Tilfældet med det 

 Bulgariske ifölge Narodopis S. 43« Det illyrisk-serbiske 

 kjender hverken h eller ch, hvilke enten rent udelades, (li- 

 gesom det latinske h i de romanske Sprog) eller ombyttes 

 med g, w, j el. k (Wuk Steph. p. 14). 



De fire Ganelyd benyttes altsaa i disse Sprog saaledes: 

 Böhm, og Lausitz, k, „ ch^ h. 

 Russisk k, g, ch,, ,, 



Polsk og Bulgarisk A% g, ch, „ 

 Illyrisk-Serbisk. k, g, „ ,, 



Dog saaledes at E i Russisk erstaltes ved G , i Polsk 

 derimod ved Ch. 



Saavel i det Litauiske som Lettiske mangler baade E- 

 Gg CA-Lyden aldeles. 



Dette behöver efter de ovenanförte Exempter dog ikke 

 al bevise nogen forskjellig Oprindelse fra de slavoniske Sprog 

 (da aet kuns medförer en Overensstemmelse med det af dem 

 der er fattigst paa disse Lyd) og kan altsaa muligens hidröre 



