344 Ludvig Kr. Daa. 



ere vistnok saa aldeles ubestemte at man ikke kunde vide 

 om der haves Næselyd i flere Tilfælde end a, og om det ikke 



c , 



ellers var et etymologisk Paafund. Mon af Ordregislerne ser 

 man at Skrivomaaden har sin fuldkomne Begrundelse i Ud- 

 talen. Saaledes skrives den Præposilion, dor i Betydning og 

 Form svarer til den latinske og german, in, paa lit. baade 

 ^^S og i. I Polsk finder kuns lo Nasal-Vokaler e og a, hvilke 



Wostokow og Safarzik allböm. Gram. S. 21 oplyse ogsaa exi- 

 sterede i det kirkeslavoniske. De ældre slavoniske Gram. an- 

 lege nemlig at der i de gamle Bibelhaandskrifter fandtes 

 li'e Tegn for U nemlig de græske ov^ s samt et tredje ejen- 

 dommeligt, hvilke alle kunde tage j foran sig, fremdeles to 

 Tegn for Ja, saasom det nyere russiske Sprog i alle disse 

 Tilfælde ikke kjonder anden Udlale end u, ju ellor ja. Alen 

 de tre af disse Togn, som ere ugræske, forekomme, ifolge 

 Wostokows Opdagelse, i don ostromirske Codex nöjagtigen 

 i de Ord og Former, hvor Polsk har Nasallyd (J. Grimms 

 Forlale til Wuk S. XXXII). Da de græsk-latinske Sprog i 

 disse samme Tilfælde have m ellor n, er dotte et foröget 

 Bevis for donne Udtales Ælde. Del har saalcdos mogen Ri- 

 melighed, at hine tre Togn i det kirkeslavoniske Alfabolh bör 

 læses a, ja og e. Dobrowski bruger i sine Instilutiones det 



CCC 



sidste Tegn, saaal man overalt kan resluere det i don latinske 

 Skrift mod e. Men uheldigvis har han ringeagtet de Ivcnde 



c 



förste, saa at han i Stödet for dem har sal ov og tov. Han 

 forlæller kuns S. 14 al Hnandskrifterne have raka, hvor Rus. 



c 



har ruka off Polsk reka (Haa nd) samt wjera, prawa, hvor 



c c c 



Latin har fideîn rectam og Græsk Ttiüriv ôiy,atrjv^ Polsk 

 wjare prawa^ mon i hvormange Tilfælde dotte fandl Stod, 

 angives ikke. Navnligon ikke om del brugtos i 1 P. S. Præs. 

 Ind. hvor del Russiske har u og det Polske m eller r.. 



