346 Ludvig Kr. Daa. 



slav. er tij, i Rus. f/ eller (t med Jer) polsk c (en Modifica- 

 tion af tj) Off Bom. tiy der udtales som tji el. ei og hvor 

 altsaa Jer baade har virket paa Konsonanten mouillerende 

 og tilligc er fremtraadt som ren Vokal. 



Et væsentligt Kjendetcgn, hvori de slavoniske Sprog 

 stemme overens med de litauiske, er at alle disse, lige- 

 som del latinske, aldeles fattes Artikler. Vel giver Ro- 

 senberger det Lettiske baade en ubestemt Artikel wens, wena 

 og en bestemt tas, ta. Men begge de andre Grammatikere, 

 saavel den ældre Stender, som den yngre Hesselberg, for- 

 sikkre med Bestemthed at Lettisk ingen Artikler har og at 

 de to anförte Ord ikke ere andet end Talordet en og det de- 

 monstrative Pronomen, som vel lettelig i enkelte Tilfælde 

 kunne anvendes som eller rettere forvexles med Artikler, 

 men ingenlunde ere det. Rosenberger erkjender at hans Ar- 

 tikler have denne dobbelte Brug, og mere behoves der neppe 

 for at gjöre det sandsynligt at han har Uret. Thi sande Ar- 

 tikler ville snart adskilte sig fra det demonstrative Pronomen, 

 idet disse paa den ene Side ved hyppig Brug afslcbes til 

 kortere Former Csaasom itat. ih Ich sp. el^ la. fr. le eller l' 

 og la el. T), disse derimod udvidedes ved emfatiske Tilsæt- 

 ninger, for at betegne den mere markerede Henpegning (ital. 

 eglij ella samt queglij quella, sp, el, ella samt aquel, aquella, 

 fr. il, elle, celui, celle) af hvilke begge Par nedstamme fra det 

 latinske ille, som kuns har en Form og derfor blot er Pronomen. 



Den samme lagttagelsc vil man ogsaa kunne gjöre i de 

 Græske og Tyske Sprog. Aldeles sikker bliver denne Bcmærk- 

 ning, naar man gjcnnemgaar de i Stendt^rs Gram. anförte 

 Ordsprog. Disse, som naturligvis fremstille Sprogct i en 

 langt ægtereForm end de af Udlændinger forfærdigede Over- 



