Om den litauiske Folkestanime. 347 



sættelser, hvilke man ellers benævner dets Literatur, kjende 

 intet til Artikler. Substantiverne staa altid der uden Bestem- 

 melse af nogensomhelst Art Artikkel. 



Navneordenes Deklinationsform er ganske den samme i 

 disse to Sproggrene. Tre Tal, Singular., Dual. og Plural, 

 samt syv Kasus, Nominativ, Genitiv, Akkusativ, Vokativ, Da- 

 tiv, Instrumentalis og Lokativ, ihvorvel, naar man gaar til 

 de enkelte Sprog flere af dem befinde sig nogle Skridt fremad 

 paa den Oplösningsbane, som danner de nyere romanske 

 Sprogs Forskjel fra de ældre. De have nemlig tabt noget af 

 denne store grammatiske Fuldstændighed, som karakteriserer 

 Stammen. Saaledes har det lettiske Sprog, saavelsom alle de 

 nulevende slavoniske Dialekter med Undtagelse af det Lausit- 

 ziske oglllyrisk-Krainske tabtDnalformerne. Paa et tidligere 

 Stadium fandtes de derimod hos alle Stammer. Den Kirke- 

 slavoniske Gram., det Oldböhmiske og ældre Polske frembyde 

 fuldstændige Dualformer ligcsom det Litauiske. Da det Let- 

 tiske forst i den sidste Tid er optegnet, kan man rigtignok 

 ikke ligefrem bevise at det har havt et Dual., som nu er tabt. 

 Men da det dog efter Alles Dom ikke er andet end en Sprog- 

 art af det Litauiske, maa det alligevel ansees for vist, at det 

 har havt en större Lighed med dette i Fortiden end nu. Men 

 efter Sprogudviklingens bekjendte Gang kan denne Lighed 

 umulig have bestaaet i andet end at det Lettiske har tabt 

 noget af den fordums fælles Formrigdom og at det altsaa i 

 Grammatik er skredet videre from paa Moderniseringens Vej. 



Ved Siden af denne Overensstemmelse mellem Litauisk 

 og Slavonisk bemærkes dog ogsaa to store Forskjelligheder. 

 Litauisk har kuns to Kjön, Mask. og Fem., Slavonisk har deri- 

 mod tre nemlig tillige Neutrum. Fremdeles have Litauisk og 

 Lettisk Kjönsendelser eller Kasusbetegnelser for Substantiver- 

 nes Nominativ, Singular, hvorimod de slavoniske Sprog, endog 



