Om den litauiske Folkeslamme. 857 



Sammenligner man Siibslantivernes Deklination med Ad- 

 jektivernes i ethvert af disse Sprog, er det slavoniske mang- 

 foldigst. Adjektivernes Endelser ere en Modifikation af Pro- 

 nomet toj , saaat de i de fleste Kasus falde sammen dermed, 

 i andre adskille de sig ved at Vokalen o forandres til a og je 

 til y. De kirkeslavoniske Adjektivers Endelser ere derfor 

 paa nysanförte Tabel indesluttede i Parentiies' efter Prono- 

 mets. De afvige meget fra Siibstantivernes Former. I Li- 

 tauisk derimod deklineres Adjektiverne ganske som tas-?ro- 

 nomet og indeholde kuns faa Afvigelser fra Substantiverne. 

 r Lettisk endelig finder det simpleste Forhold Sted: Adjek- 

 tiverne böjes aldeles som Substantiverne og Ordet tas staar 

 med sine særegne Former igjen som en isoleret Levning 

 fra en ældre Sprogperiode. Kuns et andet Demonstrativ sis 

 deklineres ligedan. 



Betragter man de enkelte Kasus bemærkes: 



I Nom., Sing. overalt Kjonsmærket s, «a i Lettisk og Li- 

 tauisk, som visselig formedelst dets Overensstemmelse med 

 de ældste Former i Sanskrit, Græsk og Latin samt Gothisk, 

 maa regnes til de tidligste Sproglevninger, der vare forsvundne 

 endog af de ældste slavoniske Monumenter. Thi her staa 

 Substantiverne nögne og Adjektiverne have antaget et andet 

 Kjonsmærke yj eller i de fleste nyere Dialekter kuns i. 

 Denne Litauiske Endelse vakler imidlertid endog i Ordet 

 ponas mellem as, is og kuns s. 



Akkus. frembyder ogsaa i Lit. og Lett. en langt æl.lrc 

 Form, nemlig Nasalen « istcdetfor gr. v og lat. og sansk. m^ 

 hvoraf Leltisk kuns har bevaret den simple Vokal. I det 

 ældste slavoniske var ifölge Dobrowski Inst. 462 Akk. Mask. 

 overalt lig Nom. ligesom Neutrum. De nyere slavoniske 

 Dialekter have derimod indfört den Distinktion at ved levende 



