358 Ludvig Kr. Daa. 



Væseners Navne er Akk. Mask. ligt Gen. Altsaa heder i 

 nyere Polsk og" Böhmisk pan i Akk. S. pana. * 



Genitiv er aldeles overensstemmende. Thi de slavoniske 

 Substantiver dele sig i to Underklasser, af hvilke nogle have 

 a, andre u^ og i Lit. bestaar Formen a dialektisk ved Siden 

 af (Mielcke S. 27). Adjektiverne have ogsaa antaget den. 

 I Slavonisk have derimod Adjektiverne udviklet en selvstæn- 

 dig Gen. ogOj, ago el. ego^ som maaske bör sammenlignes 

 med den latinske paa ius i Pronomer og pronominalske 

 Adjektiver. 



Dativ, Instrumental og Lokativ danne en egen Afdeling 

 af Kasus, hvis Mærkebogstaver (m og w) stemme saa aldeles 

 overens og ere saa mangfoldigen indflettede i hinanden, at 

 man kan se de maa være udviklede af den samme Grund- 

 tanke, der er bleven adskilt efter torskjellige scdnere op- 

 kommende Hensyn. Dialekternes sednere Udvikling viser 

 atter ogsaa en mangfoldig Splittelse og Forandring, hvor- 

 under der dog altid vedligeholder en vis Forbindelse mel- 

 lem disse Kasus; saaledes den nyere polske Lokativ paa 

 u, panu stemmer overens med det kontrahercde Dativ paa u, 

 Saaledes bruger Lit. ikke Mærkebogstavet m i denne Dekli- 

 nations Substantiver, men i alle disse tre Kasus i Adjekt. 

 samt i Instr. Sing. af Deklinationerne paa is og paa us (akis, 

 akimij dangus, dangumi). Derimod have de lettiske Subst, i 

 Dat., Sing. m ligesom Adj. nogct som er ukjendt i Slavon. 

 og Lit. Litauernes Instrumental er en Udvikling af Dativ. 

 Lnellem de slavon. og lilhauiske Adjektiver er Overensstem- 

 melsen næsten fuldkommen. 



I det Lettiske ere tai og taniii faldne sammen og be- 

 Iragtes begge som Lokativer. Men Formerne vise forment- 

 ligen at kuns det sidste er et ægte Lokativ, hvori 7ii er hie- 

 vet til n: en Overgang, som f;temmer overens med den mang- 



